Справа № 758/17188/25 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року 
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Будзан Л.Д.,
за участі секретаря судового засідання - Топоровського М.О.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідач належним чином не здійснює оплату таких послуг, у зв`язку з чим, перед позивачем утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та теплової енергії в сумі 66134 грн 49 коп., яка складається із: суми заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 855,08 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 147,95 грн, 3% річних у розмірі 40,65 грн; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 920,16 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 159,16 грн, 3% річних у розмірі 43,67 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 11209,10 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1939,17 грн, 3% річних у розмірі 532,52 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 14039,72 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2428,89 грн, 3% річних у розмірі 666,96 грн; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 14708,23 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2066,15 грн, 3% річних у розмірі 574,95 грн, пені у розмірі 699,50 грн; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 9554,07 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1263,39 грн, 3% річних у розмірі 348,62 грн, пені у розмірі 424,13 грн; заборгованості з плати за абонентського обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1557,02 грн; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 1669,87 грн; заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 131,04 грн; заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 154,49 грн. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежну сплату відповідачем коштів за надані позивачем послуги, останній вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначену заборгованість із відповідача в примусовому порядку.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2025 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06 лютого 2026 року позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 855,08 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 147,95 грн, 3% річних у розмірі 40,65 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 920,16 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 159,16 грн, 3% річних у розмірі 43,67 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 11209,10 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 1939,17 грн, 3% річних у розмірі 532,52 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 14039,72 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 2428,89 грн, 3% річних у розмірі 666,96 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 14708,23 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 2066,15 грн, 3% річних у розмірі 574,95 грн, пеню у розмірі 699,50 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 9554,07 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 1263,39 грн, 3% річних у розмірі 348,62 грн, пеню у розмірі 424,13 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1557,02 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 1669,87 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 131,04 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 154,49 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2026 року заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 лютого 2026 року за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 14 квітня 2026 року, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала, просила відмовити.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
На виконання вимог законодавства, Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води №34 (5085) був опублікований позивачем 28 березня 2018 року у газеті «Хрещатик».
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено Договір про відступлення права вимоги №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, витрат на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів.
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25.07.2025, що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києві №136573421 від 04.09.2025.
Згідно з розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.06.2025 №370 «Про надання житлової площі» у порядку поліпшення житлових умов до підходу черги квартирного обліку надано ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на родину із 3 осіб.
На підставі зазначеного розпорядження 16.06.2025 ОСОБА_1 видано ордер № 017875 серії Б на жиле приміщення.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 03.02.2026, виданого Відділом з питань майна комунальної власності апарату Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках. 
Згідно витягів з Державного реєстру речових прав від 16.02.2026 квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності з 10.02.2026 належить ОСОБА_1 (1/3 частки), ОСОБА_3 (1/3 частки) та ОСОБА_2 (1/3 частки).
Також відповідно до витягів з Реєстру територіальної громади від 17.10.2025, встановлено, що з 25.07.2025 по теперішній час у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Наявні у справі докази вказують, що до 10.02.2026 ОСОБА_1 не була власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрована у вказаній квартирі лише з 25.07.2025.
Обґрунтовуючи позовні вимоги сторона позивача вказувала, що відповідач, як споживач послуг, належним чином свої зобов`язання не виконала, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги, а відтак наявні підстави для стягнення заборгованості в примусовому порядку.
Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала, що відповідач ОСОБА_1 не є належним відповідачем за пред`явленими позовними вимогами, оскільки, зареєстрована в квартирі лише з кінця липня 2025 року, а набула у власність вказану квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з останньої заборгованості за період до 01.05.2018, з 01.05.2018 по липень 2025 року.
Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Разом з тим, слід зазначити, що під час судового розгляду справи не знайшли підтвердження підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення саме до відповідача ОСОБА_1 , через його невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права, свобод чи законних інтересів позивача.
Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача.
Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження порушення своїх прав відповідачем.
Так, надаючи правову кваліфікацію встановленим фактичним обставини справи викладеним вище, суд виходить з наступного.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, вста.новлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17.
У постанові Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі № 394/130/21 зазначено, що за змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права.
Звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , яка в загальному розмірі становить 66134,49 грн, позивач в позові визначив, як відповідача, - ОСОБА_1 .
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі лише з кінця липня 2025 року, та набула у власність вказану квартиру 10.02.2026, а стороною відповідача в ході розгляду справи не порушувалось питання щодо залучення до участі у справі інших осіб.
За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.
З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц зроблено правовий висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Згідно з усталеною судовою практикою, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.
За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як вже зазначалось вище, судом встановлено, що ОСОБА_1 стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.02.2026 та сплачує надані позивачем послуги, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями.
В ході розгляду справи стороною відповідача у встановленому законом порядку не було заявлено клопотань про залучення до участі у справі минулих власників квартири, тобто належних відповідачів за пред`явленими позовними вимогами.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено достатніми та належними доказами, що відповідач в спірний період була споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, була власником квартири та мала несплачену заборгованість за житлово-комунальні послуги, а відтак є належною особою, яка має відповідати за пред`явленими позовними вимогами про стягнення заборгованості, яка складає суму в розмірі 66134,49 грн, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем по фактично понесеним.
Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем по фактично понесеним.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Повне найменування сторін по справі:
позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: площа Івана Франка, буд. 5, м. Київ;
відповідач -  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 05.05.2026.

Суддя          Л.Д. Будзан