___________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 947/15106/26
Провадження № 2-а/947/144/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Скриль Ю.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 6955327 від 02.04.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 121-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог
Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд:
-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від «14» січня 2026 року серії ЕНА № 6509749;
-провадження по адміністративній справі у відношенні Позивача, ОСОБА_2 , в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу закрити;
-судові витрати покласти на Відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що постановою поліцейського 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області, сержанта поліції Хоружого Марка Олександровича, серія ЕНА № 6955327 від 02.04.2026 року її, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. за ч. 1 ст. 121.-3 КУпАП за те, що 02.04.2026 року о 21:46:05 в м. Одеса по вул. Князя Ярослава Мудрого 11 з, у темну пору доби (в умовах недостньої видимості) керувала транспортним засобом ТОYОТА РRIUS V, номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим номерним знаком, чим порушила вимоги п.2.9.в.ПДР України.
Вважаю, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є неправомірною з наступних підстав.
Перед початком руху нею було перевірено технічний стан транспортного засобу, зокрема справність підсвітки номерного знака, яка на той момент працювала належним чином. Несправність виникла вже під час руху транспортного засобу та не могла бути нею завчасно виявлена. Конструкцією транспортного засобу не передбачено автоматичного повідомлення водія про несправність підсвітки номерного знака під час руху, у зв`язку з чим вона об`єктивно не могла знати про її виникнення.
Після зупинки транспортного засобу вона одразу вжила всіх можливих заходів для усунення технічної несправності на місці. Позивачка повідомила працівників поліції про можливість оперативного усунення проблеми (заміни ламп підсвітки номерного знака) та попросила надати їй близько 20 хвилин для цього. Однак працівники поліції відмовили у наданні такого часу та винесли постанову фактично протягом приблизно 4 хвилин з моменту зупинки транспортного засобу (з 21:46 по 21:50), що є недостатнім строком для усунення такої несправності.
Фактично несправність була усунена нею одразу після від`їзду працівників поліції - протягом 15 хвилин, що підтверджує її добросовісну поведінку та відсутність умислу на порушення правил дорожнього руху. Крім того, така технічна несправність не впливає на керованість транспортного засобу та не створює безпосередньої загрози безпеці дорожнього руху.
Водночас працівниками поліції не було належним чином встановлено та зафіксовано факт нечитабельності номерного знака. Жодних перевірок або доказів того, що номерний знак був нечитабельним або не міг бути ідентифікований у темну пору доби, надано не було. При цьому транспортний засіб був чистим, номерний знак не був забруднений, а ділянка дороги була належним чином освітлена, що об`єктивно забезпечувало можливість його візуального сприйняття навіть за відсутності підсвітки.
На підтвердження своїх доводів позивачка зазначила, що вжила заходів для отримання відповідних доказів, зокрема: отримано відеозапис з камери відеоспостереження, розташованої біля спортивного клубу Форма (вул. Люстдорфська дорога, 172/1), де вона розпочинала рух 02.04.2026 року. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що о 20:12:26 її транспортний засіб розпочинає рух заднім ходом з прилеглої території, при цьому чітко видно, що задній номерний знак є освітленим та підсвічується належним чином. Зазначений відеозапис підтверджує, що на момент початку руху підсвітка номерного знака була справною, а отже технічна несправність виникла вже під час руху транспортного засобу.
Разом з тим, також було подано запит на отримання відеозапису з боді-камер працівників поліції, однак на момент подання позовної заяви зазначений запис їй був наданий, що не залежить від її волі. У зв`язку з обмеженими строками оскарження постанови, вона звернулась до суду без зазначеного доказу, залишаючи за собою право надати його додатково.
Також не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність у її діях умислу на приховування номерного знака або навмисне невиконання вимог Правил дорожнього руху. Навпаки, обставини справи свідчать про те, що перед початком руху технічний стан транспортного засобу був перевірений, а несправність виникла вже під час експлуатації та об`єктивно не могла бути нею завчасно виявлена.
З урахуванням викладених доводів та аргументів, позивачка не згодна з прийняти інспектором поліції рішенням, оскільки відсутні належні та допустимі докази її вини. 
Просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 6955327 від 02.04.2026 року у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.
Короткий виклад відзиву на позов
Відповідач не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України, спрямованими на намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
При цьому зазначив, що в ході виконання службових обов`язків у складі екіпажу патрульної поліції поліцейським 1-го взводу 8-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Хоружим Марко Олександровичем, 02.04.2026 приблизно о 21 год. 46 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Князя Ярослава Мудрого, б. 113, виявлено транспортний засіб марки «TOYOTA PRIUS V», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в темну пору доби (в умовах недостатньої видимості) був неосвітлений задній номерний знак, в порушення п. 2.9.в) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Доказами вини ОСОБА_1 є відеозаписи з портативних відеопеєстраторів патрульних поліцейських (далі за текстом - ПВР), пристрій № 474513, а також усні пояснення позивача, які також зафіксовані на ТГВР.
Всі наявні докази засвідчені електронним цифровим підписом, відповідно до вимог ст. 99 КАС України, та додаються до даного відзиву.
Обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або не вчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються фото- та відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.
Підставою зупинки транспортного засобу марки «TOYOTA PRIUS V, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , стало наявність інформації що свідчила про те, що водій транспортного засобу причетний до вчинення адміністративного правопорушення.
Звертає увагу суду, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6955327 від 02.04.2026 у пункті № 7 «До постанови додаються» зазначено прилади, якими фіксувалось порушення ПДР, а саме: ПВР № 474513.
Щодо спростування аргументів позивача, відповідач зазначив, що на відеозаписі з ПВР № 474513 (21 год. 50 хв. 28 с.) зафіксована розмова між поліцейським ОСОБА_3 та ОСОБА_1 : «Поліцейський: «.. .Діана Валеріївна, Ви ж перед тим як сісти до ТЗ (транспортного засобу), Ви ж сказали, що Ви знали що він (підсвітка номерного знаку) не працює!...»; Позивач: «...Угу!...».
Тобто позивач підтвердила, що їй достеменно було відомо, що до початку руху на керованому нею транспортному засобі не працювала підсвітка заднього номерного знаку в темну пору доби.
А відтак позиція позивача, про те, що «...перед початком руху мною було перевірено технічний стан транспортного засобу, зокрема справність підсвітки номерного знаку, яка на той момент працювала належним чином. Несправність виникла вже під час руху транспортного засобу та не могла бути мною завчасно виявлена...», є неправдивою та спростовується наявними матеріалами справи.
Окрім того, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факту порушення ним п. 2.9.в) ПДР та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. 
Поліцейський Хоружий М.О. мав всі законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6955327 від 02.04.2026 є обґрунтованою, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, ґрунтується на повному та всебічному розгляді справи, належних, допустимих та достатніх доказах вчинення . позивачем адміністративного правопорушення. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні, необґрунтовані, не підкріплені нормами чинного законодавства України.
У задоволенні позову відповідач просить відмовити.
На виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 14.04.2026 по справі № 947/15106/26 (провадження № 2-а/947/144/26) відповідач надав суду належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких була винесена постанова серії ЕНА № 6955327 від 02.04.2026 відносно ОСОБА_1 .
Короткий виклад відповіді на відзив на позов
Сторона позивача не згодна з аргументами та доводами відповідача, наведеними у відзиві на позов, та зазначає, що позивачка не погоджується з частиною відзиву «спростування аргументів позивача», в якій відповідач посилається на твердження працівника поліції про те, що вона нібито повідомляла про свою обізнаність щодо несправності підсвітки номерного знака до початку руху, з огляду на наступне.
Із змісту відеозапису не вбачається, що вона будь-коли повідомляла про таку обставину. Твердження працівника поліції ОСОБА_3 («Ви ж сказали, що знали, що підсвітка номерного знаку не працює.») не підтверджується жодним фрагментом відеозапису.
Навпаки, аналіз відеозапису в сукупності свідчить про протилежне. Зокрема, на відмітці 00:53-00:55 вона зазначила «Я не розумію, чому вона не працює»; на відмітці 06:28-06:30 вона повідомила: «Я не-бачила,- чесно, мені ніхто з водіїв не підказав».
Зазначені висловлювання прямо свідчать про те, що вона не була обізнана про несправність підсвітки номерного знака, яка виникла під час руху.
Окрім цього, зафіксована на відео, реакція «угу» була здійснена наприкінці спілкування, після повідомлення про притягнення її до адміністративної відповідальності та фактичного оформлення постанови, у стані емоційного напруження. Вона носила формальний характер і не є усвідомленим підтвердженням будь-яких обставин. Крім того, така реакція пролунала у відповідь на навідне та стверджувальне висловлювання працівника поліції, що виключає можливість її трактування як самостійного та однозначного підтвердження.
Також сторона позивача стверджує, що з відеозапису видно, що протягом усього спілкування вона вживала всіх можливих від неї дій для вирішення ситуації, намагалася з`ясувати причину несправності та усунути їх, що є несумісним із твердженням про мою попередню обізнаність.
На відеозаписі з боді-камери відсутні належні та чіткі докази, які б об`єктивно підтверджували факт несправності підсвітки номерного знака у спосіб, що унеможливлював його ідентифікацію.
Таким чином, відповідач обґрунтовує свої доводи виключно одним вирваним з контексту фрагментом, ігноруючи інші обставини. Оцінка доказів має здійснюватися судом у їх сукупності, а не на підставі окремих висловлювань, вирваних з контексту.
Отже, твердження відповідача про її нібито обізнаність про несправність є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.
Позивачка підтримує свої вимоги, викладені у позові та просить їх задовольнити.
Процесуальні дії та рух справи
Позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу між суддями судова справа була розподілена судді Скриль Ю.А. та передана головуючому по справі.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Вказаною ухвалою Департамент патрульної поліції залучений до участі у справі в якості співвідповідача.
Також цією ухвалою зобов`язано відповідачів надати суду належним чином завірену копію оскаржуваної постанови, а також належним чином засвідчені копії інших документів у справі, у тому числі відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.
14.04.2026 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: зупинити стягнення на підставі постанови від 02.04.2026, серії ЕНА №6955327, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень до набрання законної сили рішенням суду у справі 947/15106/26.
Ухвалою суду від 15.04.2026 відмовлено у задоволенні вказаної заяви.
22.04.2026 до суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов з належним чином завіреними копіями витребуваних судом матеріалами справи про адміністративне порушення, долучений відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
24.04.2026до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив.
Інші заяви/клопотання від сторін до суду не надійшли.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Встановлені обставини справи
Установлено, що відповідачем 02.04.2026 винесено постанову серії ЕНА № 6955327 про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.
Згідно з постановою, ОСОБА_1 02.04.2026 о 21:46 годині у м. Одесі, вул. Князя Ярослава Мудрого, 113, керувала транспортним засобом TOYOTA PRIUS V, номерний знак НОМЕР_1 , у темну пору доби (в умовах недостатньої видимості) з неосвітленим номерним знаком, чим порошила п.2.9.в Правил дорожнього руху.
Дослідженням відеозапису з боді-камери поліцейського ПВР 474513 (файл на оптичному носії, долученого до матеріалів відзиву на позов «ПВР 474513 – ОСОБА_1 ») встановлено, що відеозапис розпочинається з зупиненого транспортного засобу позивачки, у якого включені Задні габаритні вогні та стоп-сигнали, підсвітка номерного знака відсутня, в умовах вуличного освітлення видимість номерного знаку чітка, номерний знак не має сторонніх предметів, не забруднений. Колір зупинено автомобіля синій.
Поліцейський повідомив позивачці про причини зупинки, а саме: відсутнє освітлення номерного знаку у темну добу, що є грубим правопорушенням. Позивачка, вийшовши з машини, щоб пересвідчитись у відсутності цієї обставини, та повідомила про те, що їй не відомо з яких причин вона не працює, а після здійснення дзвінка власнику автомобіля, повідомила, що останнім нещодавно здійснена заміна підсвітки, яка працювала та була у справності.
Також порушувала питання перед працівниками патрульної поліції щодо можливості усунути вказану несправність на місці та не накладати на неї штраф, через те, що вона лише місяць назад отримала водійське посвідчення, та у разі накладення на неї трьох штрафів, їй доведеться знов складати іспит на отримання права керування транспортним засобом.
Також суд не встановив тих обставин, про які зазначають сторони, зокрема про те, що позивачка перевіряла перед початком руху справність підсвітки номерного знака, а також підтвердження з боку позивачки на слова патрульного поліцейського про те, що їй відомо про несправність цієї підсвітки. Водночас з відео вбачається, що позивачка була здивована тому факту, що вона не працює (про що свідчить здійснення нею перевірки цього факту, після повідомлення поліцейським про причину її зупинки, а також з`ясування у власника автомобіля про вказану підсвітку).
При цьому відео не містить відомостей про наявність чи відсутність підсвітки на початок та під час руху автомобіля.
З дослідженого відео, долученого позивачкою до позову (файл «Форма parkovka_ch2_20260402201130_20260402201315», який міститься на флешносії) вбачається зображення парковки, дата 02.04.2026, час 20-11 година, на якій стоїть автомобіль жовтого кольору, який починає рух заднім ходом, при цьому за кермо сідає особа жіночої статі. На початку руху транспортного засобу (номерного знаку та марки авто не видно) не можливо достеменно встановити чи працює підсвітки номерного знаку, оскільки камера розташована таким чином, що видно лише передню частину автомобілю, який рухався заднім ходом таким чином, що унеможливлює чітко встановити справність підсвітки та відрізнити її світло від світла задніх габаритних сигналів авто.
Після виїзду з парковки автомобіль жовтого виїжджає на дорогу, у цей момент на відео вбачається наявність підствітки номерного знаку.
Інших автомобілів, зокрема синього кольори, які розпочинали рух заднім ходом, та на яких чітко було б зображена підствіка номерного знаку, на відео відсутні.
Мотиви суду
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, окрім іншого і за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно ч. 1ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.
Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 5ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 1ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;
2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з встановлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідач надав суду докази того, що при складанні оскаржуваної постанови працівником поліції було дотримано вимоги пункту 9 розділу III вказаної Інструкції.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Пунктом 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283і284 КУпАП, а також звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.
Як встановлено судом, постановою ЕНА № 6955327 ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1190 гривень. З постанови вбачається, що ОСОБА_4 02.04.2026 о 21:46 годині у м. Одесі, вул. Князя Ярослава Мудрого, 113, керувала транспортним засобом TOYOTA PRIUS V, номерний знак НОМЕР_1 , у темну пору доби (в умовах недостатньої видимості) з неосвітленим номерним знаком, чим порошила п.2.9.в Правил дорожнього руху.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.
Законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.
Оцінивши досліджені докази, суд дійшов таких висновків.
Факт відсутності підствітки номерного знаку автомобіля під керуванням позивачки не оспорюється сторонами у справі, а також підтверджується відеозаписом з боді-камери поліцейського ПВР 474513 (файл на оптичному носії, долученого до матеріалів відзиву на позов «ПВР 474513 – ОСОБА_1 »).
Водночас вказаний доказ не містить відомостей про наявність чи відсутність підсвітки на початок та під час руху автомобіля, а також наявність у діях умислу ОСОБА_1 . 
Навпаки, суд оцінивши поведінку позивачки на наданому відповідачем відео (здивування позивачки факту несправності, впевненості у тому, що вона працювала, повідомлення інформації про нещодавню заміну власником автомобіля цієї підсвітки), дійшов висновку про те, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови не врахував усіх обставин, які впливають на суб`єктивну сторону вчинення адміністративного правопорушення, зокрема наявність в діях позивачки умислу на вчинення вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.
Стаття 10 КУпАП визначає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суб`єктивна сторона правопорушення заст. 121-3 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Однак, матеріали справи не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією ч.1статті 121-3 КУпАП. Позивач заявила, що перед початком руху усі освітлювальні прилади автомобіля належно працювали, тому під час руху водій не міг знати про можливу несправність освітлення заднього номерного знаку.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Оцінивши досліджений доказ, наданий позивачкою (відефайл «Форма parkovka_ch2_20260402201130_20260402201315»), суд зазначає, що позбавлений можливості достеменно встановити марку та модель як жовтого автомобіля, його номерний знак, так і будь-якого іншого автомобіля на відео, та стверджувати, що саме цим автомобілем керувала позивачка.
Водночас суд зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
У відповідності до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, ураховуючи їх доводи та аргументи, суд дійшов висновку, що відповідач за відсутності на час винесення оскаржуваної постанови відео, долученого позивачкою на момент подання позову, відсутності інших доказів, окрім відео з боді-камери поліцейського, передчасно дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у діях ОСОБА_1 , не з`ясував всебічно, повно і об`єктивно обставин справи, не перевірив їх наявними доказами, внаслідок чого не встановив наявність умислу у діях позивачки вчинення адміністративного правопорушення, чим допустив порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП.
Суд не повинен перебирати на себе владні функції і фактично здійснювати замість компетентного органу (посадової особи) розслідування або ж дослідження доказів, які не були зібрані та не могли бути враховані ним до моменту винесення постанови.
Наведене вище не дає можливості, скасувавши постанову, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивачки.
Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Новий розгляд справи сприятиме відновленню порушених прав позивачки під час попереднього розгляду справи щодо неї, оскільки надасть їй можливість заявити клопотання, надати пояснення тощо. З іншого боку відповідач матиме можливість усунути недоліки своїй попередніх дій, зокрема, сформувати справу про адміністративне правопорушення, долучивши до неї відповідні докази та прийняти рішення відповідно до вимог законодавства. Також відповідач зможе надати оцінку доводам позивачки про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на 50% (з двох вимог задоволенню підлягає лише одна), позивачка сплатила 665,60 грн судового збору, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 332,80 грн (665,60 * 50%).
Керуючись ст. ст. 199-228, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 121, 139, 222, 245, 247, 251, 255, 268, 280, 283, 285, 286, 289, 291 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 6955327 від 02.04.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 121-3 КУпАП, задовольнити частково.
Скасувати постанову серії ЕНА № 6955327 від 02.04.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 грн.
Справу про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст.121-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 332 (триста тридцять дві) гривні 80 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ЄДРПОУ 40108646, юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3.
Відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5.

Рішення суду підписане 22.05.2026.

Суддя          Ю. А. Скриль