ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року Справа № 915/1188/24 
м.Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О., 
за участі секретаря судового засідання Мавродій Г.В. 
за участі представників учасників справи: 
прокурор - Легета І.В.
від 1-го позивача (представник 1-го позивача) - в судове засідання не з`явився,
від 2-го позивача (представник 2-го позивача) - в судове засідання не з`явився, 
від 1-го відповідача (представник 1-го відповідача) - в судове засідання не з`явився,
від 2-го відповідача (представник 2-го відповідача) - в судове засідання не з`явився, 
від 3-ї особи (представник 3-ї особи ) - в судове засідання не з`явився, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області, пров.Костенка, 2, м.Вознесенськ, Миколаївська область 
електронна пошта: voznes@myk.gp.gov.ua
в інтересах держави в особі 
Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, вул. Миру, 131, смт. Братське, Вознесенського району, Миколаївської області
електронна пошта: sil_rada_bratskoe@ukr.net
Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, вул.Миру, 114, смт.Братське, Вознесенський район, Миколаївська область
електронна пошта: brtvidosvita@ukr.net
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК", вул. Мала Морська, 108/5, офіс 526, м. Миколаїв
до відповідача-2: Комунальної установи "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області", вул.Миру, 114, смт. Братське, Вознесенський район, Миколаївська область
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Південний офіс Держаудитслужби (вул.Канатна, 83, м.Одеса) від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби у Миколаївській області, вул. Спаська, 42 А, м. Миколаїв
про: - визнання недійсними додаткових угод; 
- стягнення безпідставно сплачених коштів у сумі 287 933, 64 грн.

Керівник Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 53-6985ВИХ-24 від 30.09.2024 (вх. № 1170/24 від 30.09.2024) в якій просить суд:
- визнати недійсною додаткову угоду №2 від 14.01.2022 до договору №367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладеної між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" та товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК";
- визнати недійсною додаткову угоду №4 від 02.08.2022 до договору №367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладеної між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" та товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК";
- визнати недійсною додаткову угоду №5 від 01.09.2022 до договору № 367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладеної між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" та товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК";
- визнати недійсною додаткову угоду №6 від 27.09.2022 до договору № 367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладеної між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" та товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК";
- визнати недійсною додаткову угоду №7 від 21.10.2022 до договору № 367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладеної між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" та товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК"; 
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (54002, вулиця Мала Морська, будинок, 108/5, офіс, 526, м. Миколаїв, код ЄДРПОУ 34933742) на розрахунковий рахунок Братської селищної ради (код ЄДРПОУ 04375926) надміру сплачені бюджетні кошти в сумі 287 933,64 грн. 
Також просить суд стягнути з відповідачів на користь Миколаївської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подачу позову.
В обґрунтування позову прокурор посилається на порушення відповідачем вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових угод № 2 від 14.01.2022, № 4 від 02.08.2022, № 5 від 01.09.2022, № 6 від 27.09.2022, № 7 від 21.10.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 367 від 15.12.2021, оскільки вказані додаткові угоди укладені за відсутності коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, при наявності зменшення середньоринкової ціни за одиницю товару, а також перевищують 10% поріг, визначений п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що свідчить про порушення принципів максимальної економії, ефективності та пропорційності, що передбачені законодавством про публічні закупівлі. За ствердженнями прокурора, внаслідок підвищення цін на електричну енергію на підставі вказаних додаткових угод Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" було надмірно сплачено 287 933, 64 грн. Відтак, вказані додаткові угоди, на думку прокурора, підлягають визнанню недійсними, а безпідставно сплачені позивачем кошти в сумі 287 933, 64 грн. - поверненню.
Ухвалою суду від 08.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.11.2024. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Південний офіс Держаудитслужби від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби у Миколаївській області. Встановлено учасникам справи строк для надання заяв по суті справи. 
Відповідач-1 через систему "Електронний суд" надав відзив на позовну заяву (вх.№13164/24 від 29.10.2024) (т.1 арк.220-234) в якому проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволені позову. Вказує, що постачальник документально підтвердив замовнику факт коливання ціни на одиницю товару на ринку електричної енергії у бік збільшення від ціни у Договорі і до ціни на момент укладення додаткових угод, постачальник довів, що ціна є непрогнозованою, непередбаченою, що є підставою для внесення змін до Договору щодо ціни за одиницю товару і в повному обсязі співвідноситься з умовами Договору та приписами законодавства, яким сторони керувались при його укладанні та супроводженні. Вважає, що сторони правомірно вносили зміни декілька разів у частині ціни за одиницю товару, але не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, при цьому, що такі зміни не призвели до збільшення суми, визначеної в договорі; в той час як законодавчо не передбачено обмеження в частині перегляду (зменшення) запланованих обсягів постачання товару, визначеного сторонами на момент укладення договору. Сторони належним чином виконали свої зобов`язання відповідно до такого договору. Зазначає, що у підтвердження коливання цін на ринку електричної енергії відповідачем було надано цінові довідки Харківської торгово-промислової палати, з яких видно, що внесення змін до договору з урахуванням відомостей, наведених у таких довідках, жодним чином не суперечить положенням п.13.7 Договору щодо документів, які підтверджують законне внесення змін до договору. Вказує, що внесення змін до договору відбувалось за взаємною згодою сторін, з погодження сторонами порядку внесення змін в договір, внесення змін до договору на підставі вказаних додаткових угод внаслідок коливання цін на ринку електричної енергії в сторону збільшення, що не залежало від Відповідача та відповідало умовам Договору і вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", збільшення ціни за одиницю товару у кожній додатковій угоді не більше ніж на 10%, та не збільшення ціни договору, в сукупності свідчать про дотримання сторонами договору положень ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" та положень ст.632, 652 ЦК України, а отже про відсутність підстав для визнання додаткових угод недійсними. Також, зазначає, що додатковою угодою № 2 до Договору № 367 сторони внесли зміни щодо ціни за одиницю товару в межах 10% від першочергової ціни за одиницю товару, обумовленою договором та комерційною пропозицією, то ж необґрунтованою є позовна вимогам щодо визнання додаткової угоди № 2 недійсною та стягнення грошових коштів, як вважає позивач, надмірно сплачених за цією угодою. Вказує, що додаткова угода № 7 до Договору № 367 була укладена сторонами в періоду дії Постанови КМУ 1178, якою були затверджені Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, якими взагалі було знято обмеження збільшення ціни за одиницю товару в процентному відношенні - тепер зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Прокурор через систему "Електронний суд" надав відповідь на відзив (вх.№13537/24 від 05.11.2024) (т.1 арк.235-245) в якій не погоджується з викладеними відповідачем-1 запереченнями у відзиві на позовну заяву. 
Відповідач-2 через систему "Електронний суд" надав заяву (вх.№13606/24 від 06.11.2024) в якій просить суд розглянути справу за відсутності відповідача -2, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання призначене на 07.11.2024. 
Ухвалою суду від 07.11.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, за клопотанням відповідача-1, підготовче засідання відкладено на 02.12.2024.
Відповідач-1 через систему "Електронний суд" надав заяву про залишення позову без розгляду (вх.№13844/24 від 11.11.2024) (т.2 арк.13-19) в якій зазначає, що твердження прокурора в позовній заяві про те, що споживач електричної енергії проявив пасивність та не вжив жодних дій для захисту інтересів держави, тим самим допустивши неналежне виконання покладених на нього функцій, є безпідставним, і таким, що суперечить ч.2 ст.19 Конституції України, оскільки органи прокуратури не наділені контролем у сфері закупівель, а отже не можуть стверджувати про порушення, допущені замовником у сфері закупівель. Зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Вважає, що у цьому випадку відсутні передбачені законом виключні підстави, коли прокурор може звернутись до суду в інтересах держави в особі Виконавчого комітету. Відповідач -1 зауважує, що заявивши майнову вимогу щодо стягнення суми у розмірі 287933,64 грн. на користь Братської селищної ради, прокурор не здійснить відновлення державних інтересів, що, є його головною ціллю в даному випадку, оскільки Рада не є одержувачем коштів місцевого бюджету в розумінні Бюджетного кодексу України, не зареєстрований в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, як одержувач або розпорядник. Братська селищна рада не є одержувачем бюджетних коштів в розумінні Бюджетного кодексу. Вказує, що в контексті суб`єктного складу позову прокурор в даному випадку не може захистити інтереси держави, які на його думку порушені господарською діяльністю ТОВ "ВІМК". Вказує, що виходячи з Рішення КСУ від 08.04.99 №1-1/99, органи прокуратури не мають повноважень на представництво інтересів органів місцевого самоврядування. 
Прокурор через систему "Електронний суд" надав заперечення на заяву про залишення позову без розгляду (вх.№14464/24 від 19.11.2024) (т.2 арк.20-31) в яких з посиланням на норми ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України "Про прокуратуру", ст.53 Господарського процесуального кодексу України, Закон України "Про публічні закупівлі", рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99, практику Верховного Суду вказав, що звертаючись до суду із даним позовом прокурор обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави, визначив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, та зазначив, що ці органи не вжили заходів щодо усунення порушень інтересів держави. Вказує, що з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави, Вознесенською окружною прокуратурою листами від 12.07.2024 та 24.07.2024 повідомлено Братську селищну раду та відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області відповідно, про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів реагування, з метою їх усунення. Вказує, що листом №1935102-2218124 від 18.07.2024 Братська селищна рада повідомила, що нею заходи представницького характеру щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів за договором №367 не вживалися у зв`язку з відсутністю відомостей щодо наслідків досудового розслідування по кримінальному провадженню №42024152040000009 та відомостей щодо осіб, що звинувачуються. Листом №268-01-33 від 29.07.2024 відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області повідомлено, що ним заходи представницького характеру, спрямовані на усунення порушень держави в частині визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів за договором № 367 не вживалися у зв`язку з відсутністю відомостей щодо наявності порушень таких інтересів. Зазначає, що Братська селищна рада (засновник) та відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області (орган управління) самоусунулися від вжиття заходів до усунення порушень й не ініціювали питання визнання недійсними додаткових угод, укладених з порушенням вимог законодавства, та повернення надлишково сплачених грошових коштів. Зазначає, що пасивна позиція уповноважених органів не відповідає вимогам законодавства та свідчить про невиконання ними своїх повноважень із захисту інтересів держави. Наведене утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону України "Про прокуратуру" винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції у спірних правовідносинах Братської селищної ради та відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Відповідач-2 через систему "Електронний суд" надав пояснення (вх.№14713/24 від 25.11.2024) (т.2 арк.32-39) та додаткові пояснення (вх.№14720/24 від 25.11.2024) (т.2 арк.44-51) в яких зазначає, що на момент укладення додаткових угод діяв в межах і розумінні понять законодавства у сфері публічних закупівель, що були чинними на той момент. Проте, зважаючи на позицію Великої Палати Верховного Суду, визначеною постановою від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22, погоджується з визначеними у позовній заяві вимогами, але просить суд врахувати, що дана позиція викладена вже після повного виконання умов договору №367. 
Також, відповідач - 2 через систему "Електронний суд" надав заяву (вх.№14719/24 від 25.11.2024) в якій просить суд розглянути справу призначену на 09.12.2024 за відсутності відповідача-2.
Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області через систему "Електронний суд" надала заяву (вх.№14928/24 від 28.11.2024) в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 
Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області через систему "Електронний суд" надав заяву (вх.№15002/24 від 29.11.2024) в якій просить суд розглянути справу без участі представника, у зв`язку з неможливістю прибуття у судове засідання. 
Відповідач - 1 через систему "Електронний суд" надав клопотання (вх.№15035/24 від 02.12.2024) в якому просить суд відкласти розгляд справи, оскільки представник відповідача-1 не має можливості взяти участь у судовому засіданні через проходження навчання. 
Ухвалою суду від 02.12.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, у відповідності до ст.177 ГПК України продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 08.01.2025. 
Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області через систему "Електронний суд" надала заяву (вх.№15543/24 від 09.12.2024) в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача. Заперечень до позову немає. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Ухвалою суду від 08.01.2025 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" про залишення позову без розгляду - відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2025 о 12:00.
У судовому засіданні 11.02.2025 судом оголошено перерву до 20.02.2025. 
Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області через систему "Електронний суд" надала заяву (вх.№2316/25 від 17.02.2025) в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача. 
Відповідач - 1 (Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІМК") через систему "Електронний суд" надав клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№2612/25 від 20.02.2025) в якому просить суд зупинити провадження у справі №915/1188/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у господарській справі №920/19/24. 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 було повернуто справу №915/1188/24 зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження та зупинено провадження у справі №915/1188/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.
29.12.2025 до суду від Вознесенської окружної прокуратури надійшло сформоване в системі "Електронний суд" клопотання № 53-10233Вих-25 від 26.12.2025 (вх.№19052/25 від 29.12.2025) про поновлення провадження у справі, за змістом якого заявник повідомляє суд про те, що Великою Палатою Верховного Суду 21.11.2025 розглянуто справу № 920/19/24, у зв`язку з чим підстави для зупинення провадження у справі № 915/1188/24 відпали.
Ухвалою суду від 09.01.2026 поновлено провадження у справі, ухвалено розглянути справу №915/1188/24 поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку у "розумний строк". Підготовче засідання призначено на 10.02.2026 о 10:30. Запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення, з огляду на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24.
Відповідач-1 через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі (вх.№1819/26 від 10.02.2026) в яких з урахуванням правової позиції викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 по справі №920/19/24 виклав свої пояснення по справі. 
Відповідач-1 через систему «Електронний суд» подав клопотання (вх.№1820/26 від 10.02.2026) в якому просить суд відкласти підготовче засідання на іншу дату, оскільки представник відповідача-1 буде знаходить в іншому судовому засіданні, яке розглядається по суті. 
Ухвалою суду від 10.02.2026, яку занесено до протоколу судового засідання, відхилено клопотання відповідача-1 про відкладення підготовчого засідання з підстав його необґрунтованості та у відповідності до ст.177, 182, 185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.03.2026. 
Прокурор через систему «Електронний суд» подав пояснення по справі (вх.№1931/26 від 11.02.2026) (т.2 арк.182-191) в яких з урахуванням правової позиції викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 по справі №920/19/24 виклав свої пояснення по справі. 
Відповідач-1 через систему «Електронний суд» подав клопотання (вх.№4021/26 від 24.03.2026) в якому просить суд відкласти розгляд справи призначений на 24.03.2023 на іншу дату, оскільки представник відповідач-1 буде перебувати у відпустці. 
У зв`язку з оголошенням у місті Миколаєві та області повітряної тривоги, та, відповідно необхідності перебування працівників та відвідувачів суду в укритті судове засідання у справі № 915/1188/24 призначене на 24.03.2026, не відбулось.
Ухвалою суду від 24.03.2026 повідомлено учасників справи, що розгляд справи відбудеться 07.04.2026. 
Відповідач-2 через систему «Електронний суд» подав заяву (вх.№4316/26 від 27.03.2026) в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача-2.
У судовому засіданні 07.04.2026 суд оголосив перерву до 20.04.2026. 
Відповідач-2 через систему «Електронний суд» подав заяву (вх.№5200/26 від 13.04.2026) в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача-2.
У зв`язку з оголошенням у місті Миколаєві та області повітряної тривоги, та, відповідно необхідності перебування працівників та відвідувачів суду в укритті судове засідання у справі №915/1188/24 призначене на 20.04.2026, не відбулось. 
Ухвалою суду від 20.04.2026 повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 12.05.2026. Ухвалено розглянути справу поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку «у розумний строк». 
Відповідач-2 через систему «Електронний суд» подав заяву (вх.№6353/26 від 01.05.2026) в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача-2.
Відповідач-1 через систему «Електронний суд» подав клопотання (вх.№6885/26 від 11.05.2026) в якому просить суд зупинити провадження у справі №915/1188/24 до ухвалення рішення Конституційним Судом України щодо конституційності п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
В обґрунтування клопотання зазначає, що позовні вимоги прокуратури вмотивовані недодержанням стороною (сторонами) в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Позивач стверджує, що оскаржувані додаткові угоди до Договору № 367 укладені з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 закону України "Про публічні закупівлі" посилаючись, що при укладенні угод постачальником не було доведено коливання ціни за одиницю товару на ринку в бік збільшення і стверджуючи при цьому, що збільшення ціни могло бути лише в межах 10 % за весь період дії Договору, а не в межах 10 % при кожному випадку внесення змін до Договору. Саме не дотримання сторонами Договору вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 закону України "Про публічні закупівлі", на думку позивача, є підставою для визнання недійсними додаткових угод до Договору, а стягнення коштів у сумі 287933,64 грн. є похідною вимогою від вимог про визнання недійсними угод. Вказує, що представнику відповідача стало відомо, що 6 травня 2026 року Перша колегія суддів Другого сенату Конституційного Суду України відкрила провадження щодо конституційності п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» № 922-VIII - норми, що дозволяє змінювати ціну за одиницю товару до 10 % пропорційно коливанню ринкової ціни не частіше ніж раз на 90 днів. У разі визнання норми неконституційною, вона втратить чинність, а позов буде необґрунтованим.
Також, відповідач -1 через систему «Електронний суд» подав клопотання (6896/26 від 11.05.2026) в якому просить суд відкласти розгляд справи №915/1188/24 на іншу дату у зв`язку з неможливістю представника відповідача прибути до судового засідання через перебування у службовому відрядженні до м.Черкаси.
Прокурор у судовому засіданні 12.05.2026 заперечив проти клопотання відповідача -1 про зупинення провадження у справі та просив відмовити в його задоволенні.
Суд в судовому засіданні 12.05.2026 розглянувши клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі ухвалив відмовити в його задоволенні з огляду на наступне: 
Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України).
Згідно з ч.3 ст. 195 ГПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3-1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.
Тобто, виключні випадки зупинення провадження у справі, яка перебуває на стадії розгляду по суті врегульовано ч. 3 ст.195 ГПК України.
Оскільки справа №915/1188/24 перебуває на стадії розгляду по суті, тому, з урахуванням вищенаведеної норми процесуального закону, зупинення провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.227 ГПК України на даній стадії судового процесу не допускається.
Ухвалою суду від 12.05.2026, яку занесено до протоколу судовому засідання, розгляд справи відкладено на 21.05.2026.
Позивач - 1 через систему «Електронний суд» подав до суду заяву №1589/02-22/8/26 (вх.№7452/26 від 19.05.2026) в якій просить суд розглядати справу за відсутності представника та уповноваженої особи Братської селищної ради. 
Відповідач-2 через систему «Електронний суд» подав заяву від 20.05.2026 №126/01-18 (вх.№7559/26 від 21.05.2026) в якій у зв`язку з неможливістю представника комунальної установи прибути на судове засідання призначене на 21.05.2026, просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача-2. 
Відповідач-1 через систему «Електронний суд» подав доповнення до клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№7567/26 від 21.05.2026). 
Прокурор в судовому засіданні 21.05.2026 заперечував проти залучення до матеріалів справи доповнень до клопотання про зупинення провадження у справі.
Суд у судовому засіданні 21.05.2026 відхилив доповнення до клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки у судовому засіданні 12.05.2026 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі. 
Також, відповідач-1 через систему «Електронний суд» подав клопотання (вх.№7594/26 від 21.05.2026) в якому вказує, що станом на 12-50 21.05.2026 судове засідання, яке призначене на 21.05.2026 об 11-00 ще не розпочалось. З огляду на зайнятість в інших судових засіданнях не має можливості очікувати початку судового засідання у справі №915/1188/24, а тому просить суд відкласти судове засідання на іншу дату.
Прокурор проти клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи заперечує та вважає за можливе перейти до стадії судових дебатів.
Суд розглянувши клопотання відповідача -1 про відкладення розгляду справи зазначає наступне. 
У відповідності до п.2 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
З огляду на загальну тривалість розгляду справи, забезпечення з боку суду можливості відповідачу для реалізації своїх процесуальних прав, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи.
Судом також враховано, що на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальших Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022 на території України діє режим воєнного стану.
За змістом статей 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Отже, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права на судовий захист не можуть бути обмежені.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
При цьому, суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладненою. Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
За приписами статті 8 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом» (див. рішення у справі «Walchli v. France», заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; «ТОВ «Фріда» проти України», заява №24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).
Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Великої Британії»).
На підставі викладеного, враховуючи обставини, пов`язані з запровадженням в Україні воєнного стану, постійні тривалі повітряні тривоги, які впливають на виготовлення процесуальних документів, поточну обстановку, що склалася в місті Миколаїв, наявної беззаперечної та відкритої інформації щодо постійних обстрілів всієї країни, періодичну відсутність електроенергії, після масованих ракетних обстрілів, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи, задля забезпечення сторонам конституційного права на судовий захист, приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля ефективної реалізації сторонами своїх процесуальних прав, необхідності забезпечення їх належного та безпечного доступу до правосуддя, суд розглянув справу у розумний строк без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов.
У судовому засіданні 21.05.2026, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача-1, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.
Відповідно до розміщеної на офіційному веб-порталі публічних закупівель «ProZorro» інформації, 09.11.2021 Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" розміщено оголошення про проведення відкритих торгів щодо закупівлі товару за предметом: ДК021:2015:09310000-5: Електрична енергія, очікувана вартість 3 840 000,00 грн. (ідентифікаційний номер закупівлі UA-2021-11-09-008958-b) (т.1 арк.16,17).
У вказаній закупівлі прийняло участь 5 учасники - ТОВ «ВІМК» з ціною пропозиції учасника після закінчення аукціону 2 647 845,88 грн., ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» з ціною пропозиції учасника після закінчення аукціону 2 660 000,00 грн., ТОВ «Укр Газ Ресурс» з ціною пропозиції учасника після закінчення аукціону 3 018 240,00 грн., ТОВ «Миколаївгаз Збут» з ціною пропозиції учасника після закінчення аукціону 3 840 000,00 грн., ТОВ «Енерджигазтрейд» з ціною пропозиції учасника після закінчення аукціону 3 640 320,00 грн. 
За результатом проведення процедури закупівлі UA-2021-11-09-008958-b, переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІМК" з ціновою пропозицією 2 647 845,88 грн. з ПДВ (т.1 арк.19, 20).
За результатом процедури закупівлі, 15 грудня 2021 між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (далі - постачальник), укладеного Договір про постачання електричної енергії споживачу №367 (далі - Договір) (т.1 арк.23-27). 
У відповідності до п.1.1 Договору, цей договір про постачання електричної енергії споживачу: код ДК 021:2015:09310000-5 «Електрична енергія» є публічним договором приєднання та встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору. 
Згідно п.1.2 Договору, умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №3121, та Правил ринку і Правил ринку (на добу наперед) та внутрішньодобового ринку, що затверджені постановами НКРЕКП від 14.03.2018, №307 та №308, та Закону України «Про публічні закупівлі». 
Відповідно до п.2.1 Договору, назва предмету закупівлі: код ДК 021:2015:09310000-5 «Електрична енергія». 
Згідно п.2.2 Договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії. 
Пунктом 2.4 Договору визначено, що очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає: 768000 кВт.год (Додаток 2 до цього Договору). 
У відповідності до п.3.1 Договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата 01.01.2022. Дата початку постачання електроенергії зазначається в додатках до договору після її визначення споживачем. 
Згідно п.3.2 Договору, місце поставки товару зазначено в заяві приєднання Додаток №1 до договору («Персоніфіковані дані споживача», ЕІС-код точки комерційного обліку - Додаток до заяви - приєднання (таблиця 1)).
Відповідно до п.3.5 Договору, споживач має право на коригування договірної величини постачання електричної енергії в розрахунковому місяці в межах очікуваного загального обсягу споживання електричної енергії.
У відповідності до п.5.1 Договору, ціна за 1 кВт.год електричної енергії за цим договором становить 3,447716 грн., у тому числі ПДВ 0,57461933 грн. 
Згідно п.5.2 Договору, загальна вартість цього Договору становить 2 647 845,88 грн., у тому числі ПДВ - 441 307,65 грн. 
Пунктом 5.3 Договору передбачено, що зміна ціни за одиницю товару (електричної енергії) може відбуватися відповідно до умов ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» за умови письмового звернення постачальника до споживача та надання постачальником необхідних підтверджуючих документів щодо кожного коливання ціни електроенергії на ринку шляхом підписання додаткової угоди до даного Договору.
Зміна ціни 1 кВт електроенергії в бік збільшення не більше, ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни електричної енергії на ринку, може відбуватись тільки відносно її фактичної вартості, не враховуючи при цьому тариф постачальника і тариф на передачу.
Ціна послуг з передачі електричної енергії, яка є складовою частиною ціни товару, може бути змінена у відповідності до зміни затвердженого тарифу на послуги з передачі електричної енергії згідно з п.7 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», залежно від затвердженого тарифу на послуги з передачі електричної енергії Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок електричної енергії». 
У разі зміни розміру регульованих цін (тарифів) на послуги, що надаються на ринку електричної енергії, які постачальник зобов`язаний враховувати при визначені вартості одиниці товару, може змінюватися ціна за одиницю товару пропорційно зміні розміру регульованих цін (тарифів). Такі зміни можуть призвести до збільшення ціни Договору пропорційно зміні розміру регульованих цін (тарифів).
Зміна ціни за одиницю товару на підставі ч.5 п.7 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» відбувається в аналогічному порядку. 
У разі установлення Регулятором цін (тарифів) на послуги, що надаються на ринку електричної енергії, які до укладення Договору не були передбачені (плата за надання яких не здійснювалася постачальником), але які постачальник буде зобов`язаний врахувати при визначенні вартості одиниці товару, може змінюватися ціна за одиницю товару (електричної енергії) пропорційно розміру регульованих цін (тарифів). 
Наявність факту зміни ціни за одиницю товару у зв`язку із зміною регульованих цін (тарифів) і нормативів підтверджується постачальником відповідним обґрунтованим розрахунком структури ціни товару із врахуванням положень нормативно-правових актів Регулятора. 
Відповідно до п.5.4 Договору, ціна за 1 кВт/год електричної енергії може бути змінена з першого числа місяця, в якому відбудуться такі зміни, що буде відображено в Додатковій угоді до Договору за згодою сторін. 
Зменшення ціни за одиницю товару здійснюється без обмежень строків і розмірів. 
Згідно п.5.6 Договору, інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше, ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.
У відповідності до п.5.7 Договору, ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунку про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.
У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, повинні відображати ціни, обчислені на базі різних диференційованих цін. 
Відповідно до п.5.11 Договору, оплата спожитої електричної енергії здійснюється споживачем у відповідності до Комерційної пропозиції, яка є додатком до Договору.
Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки. 
Згідно п.13.1 Договору, договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2022 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. 
Відповідно до п.13.2 Договору, постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов Договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати Договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови. 
У відповідності до п.13.7 Договору, керуючись ч.5 ст.41 ЗУ «Про публічні закупівлі», істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зазначених згідно: 
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Договір підписано та скріплено печатками сторін.
Отже, на момент підписання Договору сторонами погоджені всі істотні умови Договору, а саме: предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, споживачем було підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу (Додаток №1 до Договору) (т.1 арк.28) та Додаток №3 «Перелік точок комерційного обліку» (т.1 арк.30-32)
Також, між споживачем та постачальником було підписано Додаток №2 «Комерційна пропозиція» до Договору (т.1 арк.29). 
У відповідності до п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція", ціна (тариф) за електричну енергію складає 2,87309667 грн/кВт*год (без ПДВ), крім того ПДВ складає 0,57461933 грн., таким чином загальна ціна складає 3,447716 грн./кВт*год (з ПДВ). 
Згідно п.2 Додатку №2 "Комерційна пропозиція", електрична енергія в кількості 768000 кВт.год.
Крім того, між постачальником та споживачем було складено та підписано Додаток №4 до Договору «Інформація про загальні обсяги щомісячного споживання електричної енергії на січень-грудень 2022 року» (т.1 арк.33). 
Під час виконання вказаного вище Договору між замовником та постачальником було укладено ряд Додаткових угод, зокрема:
- Додаткова угода №2 від 14.01.2022 (т.1 арк.42), у відповідності до п.1 якої, відповідно до ч.3 ст.631, 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (зі змінами і доповненнями), п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», п.5.3, п.13.7 Договору та у зв`язку із наданням Харківською торгово-промисловою палатою цінової довідки від 05.01.2022 №02/22 сторони дійшли до взаємної згоди, що ціна за одиницю електричної енергії без урахування ПДВ становить 3,087295 за кВт/год, з урахуванням ПДВ становить 3,704754 грн. за кВт/год та внести відповідні зміни у Договір.
Згідно п.2 Додаткової угоди №2 від 14.01.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2.4 Договору в наступній редакції: «Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 714 716 кВт/год (додаток №2 до цього Договору). 
Відповідно до п.3 Додаткової угоди №2 від 14.01.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: «Ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим Договором становить 3,704754 грн., в тому числі ПДВ 0,617459грн.». 
У відповідності до п.4 Додаткової угоди №2 від 14.01.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.1 Додатку №2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Ціна (тариф) за електричну енергію за 1 кВт/год без ПДВ становить 3,087295 грн., крім того ПДВ 0,617459 грн., таким чином загальна ціна становить 3,704754 з ПДВ». 
Згідно п.5 Додаткової угоди №2 від 14.01.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2 Додатку 2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Електрична енергія в кількості 714 716 кВт/год». 
Відповідно до п.8 Додаткової угоди №2 від 14.01.2022, згідно ст.631 ЦКУ сторони встановили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин які виникли між сторонами з 03.01.2022 року і діють до 31.12.2022.
Підставою для підписання додаткової угоди №2 від 14.01.2022 слугував лист ТОВ "ВІМК" №1872 від 15.12.2021 (т.1 арк.34) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №02/22 від 05.01.2022, відповідно до якої, середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 03-04 грудня (03.12-04.12) 2021 року та 03-04 січня (03.01-04.01) 2022 року зросли на 6,30%. Цінову довідку складено на підставі інформації з офіційного сайту АТ "Оператор ринку" (ціни вказані без урахування ПДВ та без урахування тарифу на передачу електричної енергії (т.1 зв.б. арк.36, 37).

- Додаткова угода №4 від 02.08.2022 (т.1 арк.43), у відповідності до п.1 якої, відповідно до ч.3 ст.631, 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (зі змінами і доповненнями), п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», п.5.3, п.13.7 Договору та у зв`язку із наданням Харківською торгово-промисловою палатою цінової довідки від 28.07.2022 №443/22 сторони дійшли до взаємної згоди, що ціна за одиницю електричної енергії без урахування ПДВ становить 3,193640 грн. за кВт/год, з урахуванням ПДВ становить 3,832368 грн. за кВт/год та внести відповідні зміни у Договір.
Згідно п.2 Додаткової угоди №4 від 02.08.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2.4 Договору в наступній редакції: «Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 690 916 кВт/год (додаток №2 до цього Договору). 
Відповідно до п.3 Додаткової угоди №4 від 02.08.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: «Ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим Договором становить 3,832368 грн., в тому числі ПДВ 0,638728 грн.». 
У відповідності до п.4 Додаткової угоди №4 від 02.08.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.1 Додатку №2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Ціна (тариф) за електричну енергію за 1 кВт/год без ПДВ становить 3,193640 грн., крім того ПДВ 0,638728 грн., таким чином загальна ціна становить 3,832368 з ПДВ». 
Згідно п.5 Додаткової угоди №4 від 02.08.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2 Додатку 2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Електрична енергія в кількості 690 916 кВт/год». 
Відповідно до п.8 Додаткової угоди №4 від 02.08.2022, сторони встановили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин які виникли між сторонами з 01.08.2022 року і діють до 31.12.2022.
Підставою для підписання додаткової угоди №4 від 02.08.2022 слугував лист ТОВ "ВІМК" №294 від 11.07.2022 (т.1 зв.б. арк.34) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №443/22 від 28.07.2022, відповідно до якої, середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 07-08 червня (07.06-08.06) 2022 року та 07-08 липня (07.07-08.07) 2022 року зросли на 27,74%. Цінову довідку складено на підставі інформації з офіційного сайту АТ "Оператор ринку" (ціни вказані без урахування ПДВ та без урахування тарифу на передачу електричної енергії (т.1 зв.б. арк.37, 38).

- Додаткова угода №5 від 01.09.2022 (т.1 арк.44), у відповідності до п.1 якої, відповідно до ч.3 ст.631, 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (зі змінами і доповненнями), п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», п.5.3, п.13.7 Договору та у зв`язку із наданням Харківською торгово-промисловою палатою цінової довідки від 15.08.2022 №516/22 сторони дійшли до взаємної згоди, що ціна за одиницю електричної енергії без урахування ПДВ становить 3,365640 грн. за кВт/год, з урахуванням ПДВ становить 4,038768 грн. за кВт/год та внести відповідні зміни у Договір.
Згідно п.2 Додаткової угоди №5 від 01.09.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2.4 Договору в наступній редакції: «Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 655 607 кВт/год (додаток №2 до цього Договору). 
Відповідно до п.3 Додаткової угоди №5 від 01.09.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: «Ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим Договором становить 4,038768 грн., в тому числі ПДВ 0,673128 грн.». 
У відповідності до п.4 Додаткової угоди №5 від 01.09.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.1 Додатку №2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Ціна (тариф) за електричну енергію за 1 кВт/год без ПДВ становить 3,365640 грн., крім того ПДВ 0,673128 грн., таким чином загальна ціна становить 4,038768 з ПДВ». 
Згідно п.5 Додаткової угоди №5 від 01.09.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2 Додатку 2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Електрична енергія в кількості 655 607 кВт/год». 
Відповідно до п.8 Додаткової угоди №5 від 01.09.2022, сторони встановили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин які виникли між сторонами з 05.09.2022 року і діють до 31.12.2022.
Підставою для підписання додаткової угоди №5 від 01.09.2022 слугував лист ТОВ "ВІМК" №367 від 15.08.2022 (т.1 арк.35) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №516/22 від 15.08.2022, відповідно до якої, середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 09-10 липня (09.07-10.07) 2022 року та 09-10 серпня (09.08-10.08) 2022 року зросли на 21,22%. Цінову довідку складено на підставі інформації з офіційного сайту АТ "Оператор ринку" (ціни вказані без урахування ПДВ та без урахування тарифу на передачу електричної енергії (т.1 зв.б. арк.38-39).

- Додаткова угода №6 від 27.09.2022 (т.1 арк.45), у відповідності до п.1 якої, відповідно до ч.3 ст.631, 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (зі змінами і доповненнями), п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», п.5.3, п.13.7 Договору та у зв`язку із наданням Харківською торгово-промисловою палатою цінової довідки від 01.09.2022 №592/22 сторони дійшли до взаємної згоди, що ціна за одиницю електричної енергії без урахування ПДВ становить 3,667338 грн. за кВт/год, з урахуванням ПДВ становить 4,400806 грн. за кВт/год та внести відповідні зміни у Договір.
Згідно п.2 Додаткової угоди №6 від 27.09.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2.4 Договору в наступній редакції: «Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 601 673 кВт/год (додаток №2 до цього Договору). 
Відповідно до п.3 Додаткової угоди №6 від 27.09.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: «Ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим Договором становить 4,400806 грн., в тому числі ПДВ 0,733468 грн.». 
У відповідності до п.4 Додаткової угоди №6 від 27.09.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.1 Додатку №2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Ціна (тариф) за електричну енергію за 1 кВт/год без ПДВ становить 3,667338 грн., крім того ПДВ 0,733468 грн., таким чином загальна ціна становить 4,400806 з ПДВ». 
Згідно п.5 Додаткової угоди №6 від 27.09.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2 Додатку 2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Електрична енергія в кількості 601 673 кВт/год». 
Відповідно до п.8 Додаткової угоди №6 від 27.09.2022, сторони встановили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин які виникли між сторонами з 21.09.2022 року і діють до 31.12.2022.
Підставою для підписання додаткової угоди №6 від 27.09.2022 слугував лист ТОВ "ВІМК" №423 від 01.09.2022 (т.1 зв.б. арк.35) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №592/22 від 01.09.2022, відповідно до якої, середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 30-31 липня (30.07-31.07) 2022 року та 30-31 серпня (30.08-31.08) 2022 року зросли на 21,10%. Цінову довідку складено на підставі інформації з офіційного сайту АТ "Оператор ринку" (ціни вказані без урахування ПДВ та без урахування тарифу на передачу електричної енергії (т.1 зв.б. арк.39-40).

- Додаткова угода №7 від 21.10.2022 (т.1 арк.46), у відповідності до п.1 якої, відповідно до ч.3 ст.631, 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (зі змінами і доповненнями), п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», п.5.3, п.13.7 Договору та у зв`язку із наданням Харківською торгово-промисловою палатою цінової довідки від 20.09.2022 №682/22 сторони дійшли до взаємної згоди, що ціна за одиницю електричної енергії без урахування ПДВ становить 3,999175 грн. за кВт/год, з урахуванням ПДВ становить 4,799010 грн. за кВт/год та внести відповідні зміни у Договір.
Згідно п.2 Додаткової угоди №7 від 21.10.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2.4 Договору в наступній редакції: «Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 684 485 кВт/год (додаток №2 до цього Договору). 
Відповідно до п.3 Додаткової угоди №7 від 21.10.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: «Ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим Договором становить 4,799010 грн., в тому числі ПДВ 0,799835 грн.». 
У відповідності до п.4 Додаткової угоди №7 від 21.10.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.1 Додатку №2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Ціна (тариф) за електричну енергію за 1 кВт/год без ПДВ становить 3,999175 грн., крім того ПДВ 0,799835 грн., таким чином загальна ціна становить 4,799010 з ПДВ». 
Згідно п.5 Додаткової угоди №7 від 21.10.2022, у зв`язку із застосуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.2 Додатку 2 до Договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції: «Електрична енергія в кількості 684 485 кВт/год». 
Відповідно до п.8 Додаткової угоди №7 від 21.10.2022, сторони встановили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин які виникли між сторонами з 01.10.2022 року і діють до 31.12.2022.
Підставою для підписання додаткової угоди №7 від 21.10.2022 слугував лист ТОВ "ВІМК" №465 від 09.09.2022 (т.1 арк.36) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №682/22 від 20.09.2022, відповідно до якої, середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 14-15 серпня (14.08-15.08) 2022 року та 14-15 вересня (14.09-15.09) 2022 року зросли на 33,35%. Цінову довідку складено на підставі інформації з офіційного сайту АТ "Оператор ринку" (ціни вказані без урахування ПДВ та без урахування тарифу на передачу електричної енергії (т.1 зв.б. арк.40-41).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, з урахуванням зазначених додаткових угод, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІМК» поставило Комунальній установі "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" електричну енергію, зокрема:
- у січні 2022 року в кількості 164622 кВт*год за ціною 3,087295 грн. без ПДВ на суму 508236,68 грн. без ПДВ, 11354 кВт*год за ціною 2,873097 грн. без ПДВ на суму 32621,14 грн. без ПДВ, на загальну суму 649029,38 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/1/1 від 31.01.2022 (т.1 арк.59), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.61,62, 64-71);
- у лютому 2022 року в кількості 138645 кВт*год за ціною 3,087295 грн. без ПДВ на загальну суму 513645,62 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/2/1 від 30.03.2022 (т.1 арк.72), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.73-81);
- у березні 2022 року в кількості 88143 кВт*год за ціною 3,087295 грн. без ПДВ на загальну суму 326548,13 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/3/1 від 21.04.2022 (т.1 арк.82), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.83-92);
- у квітні 2022 року в кількості 55063 кВт*год за ціною 3,087295 грн. без ПДВ на загальну суму 203994,86 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/4/1 від 13.05.2022 (т.1 арк.93), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.94-101);
- у травні 2022 року в кількості 36144 кВт*год за ціною 3,087295 грн. без ПДВ на загальну суму 133 904,63 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/5/1 від 10.06.2022 (т.1 арк.102), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.103-109);
- у червні 2022 року в кількості 34223 кВт*год за ціною 3,087295 грн. без ПДВ на загальну суму 126787,80 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/6/1 від 10.06.2022 (т.1 арк.110), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.111-118);
- у липні 2022 року в кількості 18073 кВт*год за ціною 3,087295 грн. без ПДВ на загальну суму 66956,02 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/7/1 від 11.08.2022 (т.1 арк.110), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.120-124);
- у серпні 2022 року в кількості 19183 кВт*год за ціною 3,193640 грн. без ПДВ на загальну суму 73 516,32 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/8/1 від 14.09.2022 (т.1 арк.125), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.125-132);
- у вересні 2022 року в кількості 8885 кВт*год за ціною 3,667338 грн. без ПДВ на суму 32584,30 грн. без ПДВ, в кількості 14224 кВт*год за ціною 3,365640 грн. без ПДВ на суму 47 872,86 грн. без ПДВ, в кількості 3556 кВт*год за ціною 3,193640 грн. без ПДВ на суму 11 356,58 грн. без ПДВ, на загальну суму 110 176,49 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/9/1 від 17.10.2022 (т.1 арк.133), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.134-138);
- у жовтні 2022 року в кількості 33099 кВт*год за ціною 3,999175 грн. без ПДВ на загальну суму 158 842,43 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/10/1 від 10.11.2022 (т.1 арк.139), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.140-147);
- у листопаді 2022 року в кількості 59271 кВт*год за ціною 3,999175 грн. без ПДВ на загальну суму 284 442,12 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передавання товарної продукції №367/11/1 від 15.11.2022 (т.1 арк.148), яка була оплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 арк.149-154).
Розрахунок вартості поставленого товару та його оплата на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» відбувалися з урахування положень, які містять спірні додаткові угоди.
Прокурор вказує, що за період з січня 2022 року по листопад 2022 року Комунальна установа "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" отримала від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» електричну енергію в кількості 684 485,00 кВт/год, за яку проведено оплату в загальній сумі 2 647 843,80 грн. з ПДВ.
Прокурор зазначає, що при укладенні сторонами додаткової угоди №2 від 14.01.2022, №4 від 02.08.2022, №5 від 01.09.2022, №6 від 27.09.2022, №7 від 21.10.2022 відбулась зміна істотних умов договору в частині підвищення ціни за одиницю товару без дотримання пропорційності рівню коливання ціни такого товару на ринку електричної енергії, а отже з порушенням п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п.5.3, 13.7 Договору, у зв`язку з чим зазначені додаткові угоди підлягають визнанню недійсними на підставі порушення вимог закону відповідно до ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України. Внаслідок безпідставного збільшення додатковими угодами до Договору ціни електричної енергії, Комунальна установа "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" зайво перерахувала на рахунок відповідача-1 грошові кошти в сумі 287 933,64 грн.
Враховуючи викладене вище, прокурор звернувся до суду з позовом про визнання недійсними на підставі ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», ч.1 ст.203, ч.1, ст.215 Цивільного Кодексу України додаткових угод №2 від 14.01.2022, №4 від 02.08.2022, №5 від 01.09.2022, №6 від 27.09.2022, №7 від 21.10.2022 до Договору №367 від 15.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу, оскільки вони укладені з порушенням чинного законодавства, а також стягнення з відповідача-1 зайво сплачених Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" коштів.
Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі.
Відповідно до ч.1 ст.131-1 Конституції України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом.
У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Згідно ч.3 ст.4 та ч.ч.4, 5 ст.53 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, зокрема, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).
Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.
Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999р. №3- рп/9 (п.2, 3 Резолютивної частини):
- під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Господарського процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади;
- під представництвом прокуратурою України інтересів держави в господарському суді за змістом ст.131-1 Конституції України та ст.45 Цивільного процесуального кодексу України треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючі визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Прокурор вказує, що вчинені всупереч вимог Закону України "Про публічні закупівлі" дії відповідачів призвели до порушення інтересів держави у бюджетній сфері, оскільки укладення додаткових угод до договору передбачає збільшення витрат на придбання товару за умови зменшення обсягів постачання відповідного товару, а отже отримання замовником, який здійснює надання освітніх послуг, товару у меншій кількості.
Правовідносини, пов`язані з використанням публічних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність дій розпорядника бюджетних коштів, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає. 
Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес". 
Прокурором вказано, що порушенням інтересів держави є те, що відповідачами під час виконання умов укладеного договору порушено вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності (внаслідок безпідставного збільшення ціни за отриману продукцію та зменшення її обсягів), що призводить до протиправного витрачання коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання, може призвести до грубого порушення конституційних прав громадян та територіальної громади. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес
У п.5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 вказано, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Прокурор, звертаючись з позовом до суду, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21, надаючи відповідь на питання щодо бездіяльності компетентного органу, Верховний суд зазначив, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло з власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону №1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
У даному випадку прокурором здійснюється представництво інтересів держави у суді в особі Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області та Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області.
Так, згідно з ч.3 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. 
З урахуванням ст.ст.1, 2, 6, 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" селищна рада як орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами
У відповідності до ч.1 ст.61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. 
Відповідно до ч.1 ст.22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
У відповідності до п.3 ч.2, ч.5 ст.22 Бюджетного кодексу України за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно відповідні місцеві ради, які здійснюють управління бюджетними коштами, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове їх використання, а також внутрішній контроль за взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів, витрачанням ними бюджетних коштів. 
Згідно п.6 ч.1 ст.7 Бюджетного кодексу України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів, де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.
Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Згідно з ч.1 та ч.3 ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою. 
У відповідності до ст.4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. 
Отже, відповідно до положень Конституції України, право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів, кожне порушення закону при використанні комунального майна є порушенням інтересів держави. 
За таких обставин право пред`явлення позову про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю товарів за бюджетні кошти та стягнення необґрунтовано перерахованих на їх підставі бюджетних коштів належить Братській селищній раді.
Згідно з п.18 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України, головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень. 
Рішенням дванадцятої позачергової сесії Братської селищної ради восьмого скликання від 29.10.2021 № 32 затверджено Положення про відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області (далі - Положення) (т.1 арк.164-169).
Згідно п.1.1 Положення, відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області є виконавчим органом Братської селищної ради, підконтрольний та підзвітний Братській селищній раді, підпорядкований її виконавчому комітету, селищному голові, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади підконтрольний відповідним органом виконавчої влади. 
Комунальна установа "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" фінансується та функціонує за рахунок коштів міського бюджету. 
У спірних правовідносинах, які виникли щодо публічної закупівлі електричної енергії за Договором №367 від 15.12.2021, Комунальна установа "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядником бюджетних коштів вищого рівня (Братської селищної радою).
З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави, Вознесенською окружною прокуратурою листом №53-5015вих.24 від 12.07.2024 повідомлено Братську селищну раду та листом №53-5341вих.24 від 24.07.2024 повідомлено Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів реагування, з метою їх усунення.
Братська селищна рада у листі №1935/02-22/8-24 від 18.07.2024 повідомила, що заходи представницького характеру щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів за договором №367 не вживалися у зв`язку з відсутністю відомостей щодо наслідків досудового розслідування по кримінальному провадженню №42024152040000009 та відомостей щодо осіб, що звинувачуються, що свідчить про бездіяльність компетентного органу у спірних правовідносинах (арк.47).
Листом №268-01-33 від 29.07.2024 Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області повідомив, що ним заходи представницького характеру, спрямовані на усунення порушень держави в частині визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів за договором №367 не вживалися у зав`язку з відсутністю відомостей щодо наявності порушень таких інтересів.
Таким чином, звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області та Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області відповідає положенням ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та ст.53 ГПК України.
Слід зазначити, що закон не зобов`язує прокурора подавати позови в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатись з позовом до суду. Належним буде звернення хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25,02.2021 у справі №912/2/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18, від 11.08.2021 у справі №9927/719/20, від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 05.08.2021 у справі№2911/1236/20.
Водночас, у рішенні ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного королівства" суд наголосив, що засіб захисту повинен бути "ефективним" як у законі так і на практиці, зокрема, у тому сенсі щоб його використання не було ускладнено діями чи недоглядом органів влади відповідної держави. Подання позову прокурором за таких умов є єдиним ефективним засобом поновлення порушених інтересів держави та у даному випадку прокурор виступає не як альтернативний, а як єдиний можливий суб`єкт звернення до суду, забезпечуючи європейський принцип рівності сторін у процесі шляхом здійснення представництва інтересів держави у суді та усунення невигідності у становищі між сторонами правовідносин.
Разом з тим, Верховний Суд у справі №126/786/19 від 15.01.2020 (провадження №61-12929св19) зазначив, що Закон України "Про прокуратуру" та положення ЦПК України не містять жодної норми, яка б зобов`язувала прокурора надавати докази неналежного здійснення органом, уповноваженим здійснювати функції у спірних правовідносинах, своїх повноважень щодо захисту інтересів держави та доказів неможливості такого звернення самостійно. Прокурор повинен лише обґрунтувати наявність підстав.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що прокурором при поданні позову дотримано порядок, передбачений ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 53 ГПК України, прокурор обґрунтовує порушення та необхідність захисту інтересів держави.

Щодо суті позовних вимог 

Так, одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, є визнання правочину недійсним, а загальні вимоги щодо недійсності правочину визначено статтею 215 цього Кодексу.
У відповідності до ч.3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Аналогічна позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №905/1227/17.
Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2021 між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (далі - постачальник), укладеного Договір про постачання електричної енергії споживачу №367 (далі - Договір), відповідно до якого постачаньник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії. Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає: 768000 кВт.год (Додаток 2 до цього Договору). Ціна за 1 кВт.год електричної енергії за цим договором становить 3,447716 грн., у тому числі ПДВ 0,57461933 грн. Загальна вартість цього Договору становить 2 647 845,88 грн., у тому числі ПДВ - 441 307,65 грн. 
У подальшому між постачальником та споживачем було укладено Додаткові угоди від 14.01.2022 №2, від 02.08.2022 №4, від 01.09.2022 №5, від 27.09.2022 №6, від 21.10.2022 №7 до Договору, згідно яких сторонами було змінено ціну за 1 кВт*год електричної енергії та обсяг постачання електричної енергії. 
Прокурор, зазначає, що вказані Додаткові угоди суперечать вимогам п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо порядку та підстав зміни ціни договору.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначаються Законом України "Про публічні закупівлі".
Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції (преамбула).
Відповідно до статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.
У відповідності до ч.1 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 628, статтею 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
З вище наведених норм чинного законодавства вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Згідно з ч.1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 652 Цивільного Кодексу України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі (частина четверта статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
За змістом п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії
Таким чином системний аналіз положень статей 651, 652 ЦК України та положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі №903/383/22).
Згідно Висновку Великої Палати Верховного Суду про застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", який викладено у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 (провадження № 12-57гс23):
- ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається (п.88);
- зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (п.89);
- у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (п.90). В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Також судом приймається до уваги, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 вказала, що не вбачає підстав для відступу від висновків про застосування норм права, що викладено у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22.
Таким чином, суд наголошує на тому, що загальне збільшення ціни за одиницю товару не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору . 
Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.
Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, згідно з яким існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.
Суд зазначає, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10 вересня 2014 року №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (п.174, 175 постанови Великої Палати Верховного Суду у від 21.11.2025 у справі №920/19/24).
Разом з тим, у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, від 18.03.2021 №924/1240/18, від 11.05.2023 у справі №910/17530/21).
Як убачається з укладеного сторонами договору №367 від 15.12.2021 та додатку №2 до Договору «Комерційна пропозиція», постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2022 році електричну енергію в обсязі 768 000 кВт/год, за ціною 3,447716 грн. з ПДВ, загальною вартістю 2 647 845,88 грн., у тому числі ПДВ 441 307,65 грн. (2,87309667 грн. без ПДВ за 1 кВт/год).
У п.5.3 Договору сторони погодили порядок зміни ціни. 
Так, зміна ціни за одиницю товару (електричної енергії) може відбуватися відповідно до умов ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» за умови письмового звернення постачальника до споживача та надання постачальником необхідних підтверджуючих документів щодо кожного коливання ціни електроенергії на ринку шляхом підписання додаткової угоди до даного Договору.
Зміна ціни 1 кВт електроенергії в бік збільшення не більше, ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни електричної енергії на ринку, може відбуватись тільки відносно її фактичної вартості, не враховуючи при цьому тариф постачальника і тариф на передачу (абз.1, 2 п.5.3 Договору). 
Як убачається з матеріалів справи, додатковою угодою №2 від 14.01.2022 сторонами погоджено зміну ціни за 1кВт*год електричної енергії та зміну обсягу поставки товару, зокрема шляхом підняття з 03.01.2022 ціни за 1кВт*год електричної енергії до 3,704754 грн., у тому числі ПДВ 0,617459 грн. (збільшено на 7,46% (3,704754-3,447716=0,257038/3,447716х100) та зменшення обсягів постачання електричної енергії до 714 716 кВт*год.
Додатковою угодою №4 від 02.08.2022 сторонами погоджено зміну ціни за 1кВт*год електричної енергії та зміну обсягу поставки товару, зокрема шляхом підняття з 01.08.2022 ціни за 1кВт*год електричної енергії до 3,832368 грн., у тому числі ПДВ 0,638728 грн. (збільшено на 11,16% (3,832368-3,447716=0,384652/3,447716х100) та зменшення обсягів постачання електричної енергії до 690 916 кВт*год.
Додатковою угодою №5 від 01.09.2022 сторонами погоджено зміну ціни за 1кВт*год електричної енергії та зміну обсягу поставки товару, зокрема шляхом підняття з 05.09.2022 ціни за 1кВт*год електричної енергії до 4,038768 грн., у тому числі ПДВ 0,673128 (збільшено на 17,14% (4,038768-3,447716=0,591052/3,447716х100) та зменшення обсягів постачання електричної енергії до 655 607 кВт*год.
Додатковою угодою №6 від 27.09.2022 сторонами погоджено зміну ціни за 1кВт*год електричної енергії та зміну обсягу поставки товару, зокрема шляхом підняття з 21.09.2022 ціни за 1кВт*год електричної енергії до 4,400806 грн., у тому числі ПДВ 0,733468 (збільшено на 27,64% (4,400806-3,447716=0,95309/3,447716х100) та зменшення обсягів постачання електричної енергії до 601 673 кВт*год.
Додатковою угодою №7 від 21.10.2022 сторонами погоджено зміну ціни за 1кВт*год електричної енергії та зміну обсягу поставки товару, зокрема шляхом підняття з 01.10.2022 ціни за 1кВт*год електричної енергії до 4,799010 грн., у тому числі ПДВ 0,799835 (збільшено на 39,19% (4,799010-3,447716=1,351294/3,447716х100) та постачання електричної енергії в кількості 684 485 кВт*год.
Документальним обґрунтуванням для укладення вказаних додаткових угод стали надані відповідачем документи, зокрема:
- лист постачальника №1872 від 15.12.2021 (т.1 арк.34) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №02/22 від 05.01.2022, в якій вказано, що середньозважена ціна на майданчику ринку на добу наперед (РДН) в торговій зоні ОЕС України, які скались за 03-04 грудня 2021 року становить 2 730,58 грн./МВт.год, за 03-04 січня 2022 року становить 2 902,65 грн./МВт.год, відсоток коливання +6,30 % (т.1 зв.б. арк..36,37);
- лист постачальника №294 від 11.07.2022 (т.1 зв.б. арк..35) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №443/22 від 28.07.2022, в якій вказано, що середньозважена ціна на майданчику ринку на добу наперед (РДН) в торговій зоні ОЕС України , які склались за 07-08 червня 2022 року становить 2 230,12 грн./МВт.год, за 07-08 липня 2022 року становить 2 848,81 грн./МВт.год, відсоток коливання +27,74 % (т.1 зв.б. арк..37-38);
- лист постачальника №367 від 15.08.2022 (т.1 арк.35) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №516/22 від 15.08.2022, в якій вказано, що середньозважена ціна на майданчику ринку на добу наперед (РДН) в торговій зоні ОЕС України , які склались за 09-10 липня 2022 року становить 2 491,31 грн./МВт.год, за 09-10 серпня 2022 року становить 3 020,08 грн./МВт.год, відсоток коливання +21,22% (т.1 зв.б. арк..38-39);
- лист постачальника №423 від 01.09.2022 (т.1 зв.б. арк..35) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №592/22 від 01.09.2022, в якій вказано, що середньозважена ціна на майданчику ринку на добу наперед (РДН) в торговій зоні ОЕС України, які склались за 30-31 липня 2022 року становить 2 746,83 грн./МВт.год, за 30-31 серпня 2022 року становить 3 326,43 грн./МВт.год, відсоток коливання +21,10% (т.1 зв.б. арк.39-40);
- лист постачальника №465 від 09.09.2022 (т.1 арк.36) та цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №682/22 від 20.09.2022, в якій вказано, що середньозважена ціна на майданчику ринку на добу наперед (РДН) в торговій зоні ОЕС України, які склались за 14-15 серпня 2022 року становить 2 760,75 грн./МВт.год, за 14-15 вересня 2022 року становить 3 681,36 грн./МВт.год, відсоток коливання +33,35% (т.1 зв.б. арк.40-41).
Водночас, надані відповідачем-1 цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №02/22 від 05.01.2022, №443/22 від 28.07.2022, №516/22 від 15.08.2022, №592/22 від 01.09.2022, №682/22 від 20.09.2022 видані Харківською торгово-промисловою палатою України, не є тими документами, що підтверджують коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за відповідні періоди, а зазначені в них величини демонструють лише середньозважені ціни купівлі-продажу електроенергії.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 врахувала, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При звернені до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його не можливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент укладення договору).
Виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.
В свою чергу, під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Разом із тим, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринкового ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження (п.167-171 постанови).
Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18).
Разом із тим, цінові довідки, які постачальник надавав споживачу на підтвердження необхідності підвищення ціни на електроенергію, не містять даних щодо порівняння чинної ринкової ціни на товар з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення, тобто проведених досліджень коливання ринку.
Отже, вказані документи не відображають інформацію, яка надає можливість стверджувати про коливання, оскільки не відображено дослідження динаміки цін, а отже встановити її рух у бік збільшення чи зменшення та підтвердити факт наявності коливання ціни.
Крім того, зі змісту наданих цінових довідок вбачається, що вони носять виключно фактографічно-інформаційний характер, не враховують умов договорів та контрактів.
Суд також зауважує, що за результатом проведених Харківською ТПП досліджень в цінових довідках зазначено середньозважену ціну на РДН у одиницях виміру - грн/МВт*год, тоді як згідно умов Договору та Комерційної прозиції ціна за одиницю електричної енергії встановлена у грн/кВт*год.
Також, відповідно до правової позиції, що викладена у висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати, викладеного у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим.
Отже, оспорювані додаткові угоди було укладено без належного обґрунтування та документального підтвердження, всупереч умовам договору та нормам Закону України "Про публічні закупівлі". Таким чином, при укладенні додаткових угод до договору порушено ч.5 ст.41 Закону, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого перевищено гранично допустимі межі такого збільшення та безпідставно зменшено обсяги закупівлі.
Щодо доводів відповідача-1 про те, що підписання оспорюваної додаткової угоди №7 здійснювалось в період дії Особливостей, затверджених постановою КМУ від 12.10.2022 №1178, котрі не містять обмежень щодо відсоткового збільшення ціни за одиницю товару, - суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у п. 156, 157 постанови від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 (провадження № 12-16гс25), згідно з якими:
"156. Варто наголосити на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на нормативне закріплення подібної можливості у постанові КМУ № 1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ № 1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50 % ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.
157. Тобто положеннями постанови КМУ № 1178, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, чітко визначені як можливість застосування 10-відсоткового обмеження щодо збільшення ціни щодо кожного окремого випадку збільшення (без обмеження кількості змін), а не в цілому до усіх внесених змін, так і граничне значення на рівні 50 %, на яке може бути змінена передбачена в початковому договорі про закупівлю ціна за одиницю товару, що вкотре додатково підтверджує, що приписи частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10 % під час кожного внесення змін до договору про закупівлю."
Постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 не передбачає внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 922/2595/23, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23)
Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 вказав на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
Тобто, постанова Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року N 1178 не передбачає внесення змін до Закону "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.
Отже, в будь якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, у пункті 2 частини 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі".
З огляду на викладене, внесення змін до істотних умов Договору щодо збільшення ціни за одиницю товару на підставі Додаткової угоди №2 від 14.01.2022 є документально непідтвреджним та необґрунтованим. Додаткові угоди №4 від 02.08.2022, №5 від 01.09.2022, №6 від 27.09.2022, №7 від 21.10.2022 до Договору №367 від 15.12.2021 укладені з порушенням п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" в частині перевищення максимального ліміту щодо збільшення ціни 10%. 
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод №2 від 14.01.2022, №4 від 02.08.2022, №5 від 01.09.2022, №6 від 27.09.2022, №7 від 21.10.2022 до Договору №367 від 15.12.2021 постачання електричної енергії споживачу, у зв`язку з тим, що вказані правочини суперечать наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі". 

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача-1 безпідставно сплачених коштів суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Недійсність спірних додаткових угод не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними (подібні висновки наведені в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 у справі №927/550/20, від 18.06.2021 у справі №927/491/19).
Застосування реституції спрямоване на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Застосування реституції як наслідку недійсності правочину насамперед відновлює права учасників цього правочину.
З урахуванням наведеного слід вважати, що розрахунок за поставлену електричну енергію повинен здійснюватися за ціною, вказаною в основному договорі, тобто виходячи з тарифу - 3,447716 грн за 1 кВт*год. з ПДВ.
Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Враховуючи наведене, а також те, що додаткові угоди №2 від 14.01.2022, №4 від 02.08.2022, №5 від 01.09.2022, №6 від 27.09.2022, №7 від 21.10.2022 до Договору №367 від 15.12.2021 постачання електричної енергії споживачу судом визнано недійсними, а відповідно зобов`язання сторін регулюються Договором №367 від 15.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу. 
Так, як уже було наведено вище, за період з січня 2022 року по листопад 2022 року Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» електричну енергію в кількості 684 485,00 кВт/год, за яку проведено оплату в загальній сумі 2 647 843,80 грн з ПДВ.
Разом з цим, як встановлено судом при розгляді даної справи підвищення ціни електричної енергії додатковими угодами №2 від 14.01.2022, №4 від 02.08.2022, №5 від 01.09.2022, №6 від 27.09.2022, №7 від 21.10.2022 до Договору №367 від 15.12.2021 проведено з порушенням чинного законодавства.
Тобто, вартість електричної енергії за Договором у період з січня 2022 року по листопад 2022 року залишалася незмінною та становила 3,447716 грн за 1 кВт*год. з ПДВ.
З урахуванням викладеного вище, фактична вартість електричної енергії, отриманої Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Братського району Миколаївської області" згідно Договору становить 2 359 909,89 грн (684 485,00 кВт/год х 3,447716 грн за 1 кВт*год), що на 287 933,91 грн (2 647 843,80 грн - 2 359 909,89 грн) менше суми коштів, перерахованих відповідачем-2 на рахунок відповідача-1 згідно платіжних доручень.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що отримані відповідачем грошові кошти є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-1 зобов`язаний їх повернути відповідно до статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.
Так, як зазначалось вище сума коштів яка була отримана ТОВ «ВІМК» на виконання недійсних правочинів складає 287 933,91 грн., але враховуючи принцип диспозитивності стягненню підлягають кошти у розмірі 287 933,64 грн. які заявлені прокурором у позовній заяві.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).
Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст.ст.76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть 
У відповідності ч.1 до ст.79 ГПК України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 
Згідно з ч.1, 2 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58). 
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.
Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того що, згідно ст.129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.2, 7, 11, 12, 13, 53, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 14.01.2022 до договору № 367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладену між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" (код ЄДРПОУ 39039082) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (код ЄДРПОУ 42719687).
3. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 02.08.2022 до договору № 367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладену між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" (код ЄДРПОУ 39039082) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (код ЄДРПОУ 42719687).
4. Визнати недійсною додаткову угоду №5 від 01.09.2022 до договору № 367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладену між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" (код ЄДРПОУ 39039082) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (код ЄДРПОУ 42719687).
5. Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 27.09.2022 до договору № 367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладену між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" (код ЄДРПОУ 39039082) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (код ЄДРПОУ 42719687).
6. Визнати недійсною додаткову угоду №7 від 21.10.2022 до договору № 367 від 15.12.2021 про закупівлю електричної енергії, укладену між Комунальною установою "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" (код ЄДРПОУ 39039082) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (код ЄДРПОУ 42719687).
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (код ЄДРПОУ 42719687) на користь Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, вул.Миру, 131, смт.Братське, Вознесенського району, Миколаївської області, код ЄДРПОУ 04375926) кошти в сумі 287 933,64 грн. 
8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (54002, вулиця Мала Морська, будинок, 108/5, офіс, 526, м. Миколаїв, код ЄДРПОУ 34933742) на користь Миколаївської обласної прокуратури (р/ р UA748201720343150001000000340, ЄДРПОУ 02910048 Банк ДКСУ м. Києва МФО 820172) судовий збір у розмірі 9 511,20 грн.
9. Стягнути з Комунальної установи "Братський центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти, культури, туризму, молоді та спорту Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області" (вул. Миру, 114, смт. Братське, Вознесенський район, Миколаївська область, код ЄДРПОУ 39039082) на користь Миколаївської обласної прокуратури (р/ р UA748201720343150001000000340, ЄДРПОУ 02910048 Банк ДКСУ м. Києва МФО 820172) судовий збір у розмірі 6 056,00 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 09.06.2026, оскільки головуюча у даній справі суддя Семенчук Н.О. брала участь у підготовці голів місцевих господарських судів, та у послідуючому перебувала у відрядженні. 

Суддя Н.О. Семенчук