Справа № 344/18598/25 
Провадження № 22-з/4808/48/26 
Головуючий у 1 інстанції  
Суддя-доповідач Луганська 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.,
суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
учасники справи
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, 
заяву  ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області про повернення надміру стягнутих аліментів,

в с т а н о в и в:
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення надміру сплачених аліментів відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою та просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2026 року, ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Бойчук Н.В., залишено без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2026 року залишено без змін.

15 травня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Заява обґрунтована тим, що професійну правничу допомогу у справі №344/18598/25 під час апеляційного перегляду надавала адвокат Белей О.Б. на підставі договору про надання правничої допомоги №03/26 від 24.04.2026 року. У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до умов договору та актів надання послуг, обсяг допомоги склав за складання відзиву на апеляційну скаргу - 4 000,00 грн та представництво інтересів в одному судовому засіданні - 1 000,00 грн, загальна сума гонорару становила 5 000 грн. Вважає зазначену суму обґрунтованою, зважаючи на ціну позову 23 596,80 грн - витрати становлять пропорційну частку від предмета спору. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн.

Відповідно доч.1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Як вбачається із змісту поданої заяви, заявником ставиться питання щодо вирішення стягнення на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому зазначене питання вирішується без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою у відзиві на апеляційну скаргу було наведено попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, які ОСОБА_2 очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000,00 грн та зазначено, що документальне підтвердження витрат буде подано відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду ухвалено 12 травня 2026 року.
Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 подано до Івано-Франківського апеляційного суду 15 травня 2026 року, тобто в строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
До заяви додано договір про надання правничої допомоги №03/26 від 24 квітня 2026 року, акт наданих послуг від 27 квітня 2026 року, платіжну інструкцію про оплату гонорару адвоката згідно договору про надання правничої допомоги №03/26 від 24.04.2026 року в розмірі 1 000 грн, акт про надання послуг від 12 травня 2026 року, платіжну інструкцію про оплату гонорару адвоката згідно договору про надання правничої допомоги №03/26 від 24.04.2026 року в розмірі 4 000 грн, докази надсилання учасникам справи заяви та доказів понесених витрат на правничу допомогу.
Згідно п. 3.1. договору про надання правничої допомоги №03/26 від 24 квітня 2026 року за надання правничої допомоги, клієнт виплачує адвокату гонорар у розмірі 5 000 грн, де складення відзиву на апеляційну скаргу складає 4 000 грн, участь у одному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції – 1000 грн. 
Згідно акту наданих послуг від 27 квітня 2026 року, на виконання умов договору про надання правничої допомоги №03/26 від 24 квітня 2026 року адвокат надала клієнту послугу правничої допомоги, а саме склала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2026 року. Розмір гонорару, який клієнт повинен сплатити адвокату відповідно до п 3.1 договору, становить 4 000 грн. 
Згідно акту наданих послуг від 12 травня 2026 року, на виконання умов договору про надання правничої допомоги №03/26 від 24 квітня 2026 року адвокат надала клієнту послугу правничої допомоги, а саме взяла участь у судовому засіданні в Івано-Франківському апеляційному суді під час розгляду справи №344/18598/25. Розмір гонорару, який клієнт повинен сплатити адвокату відповідно до п 3.1 договору, становить 1 000 грн. 
Дослідивши надані докази понесених судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції є доведеним, обґрунтованим та підтвердженим належними доказами.
Заяви про зменшення витрат на правничу допомогу від позивача ОСОБА_1 до суду не надходило.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 серпня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18).
Колегія суддів, оцінивши подані відповідачкою докази, проаналізувавши обсяг наданих послуг, урахувавши положення ст. 137 та 141 ЦПК України, керуючись такими критеріями, як обґрунтованість, пропорційність та розумність розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, дійшла висновку про те, що заяву ОСОБА_2 слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн
Керуючись ст. ст. 137,141, 270, 382, 384 ЦПК України Івано-Франківський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Заяву  ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі по 5 000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 02 червня 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева