Справа № 760/9481/17
Провадження № 1-кп/4910/34/19

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року         м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з власних технічних засобів),
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з власних технічних засобів), 
у об`єднаному кримінальному провадженні за № 52017000000000106 від 15.02.2017, № 52017000000000602 від 07.09.2017,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу,
установив:
28.04.2026 на електронну пошту суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу (Вх. № 19947/26).
І. Суть клопотання
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2017 у справі № 760/3817/17 ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 3 200 000 грн. Покладені на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, перестали існувати у лютому 2019 року.
Востаннє ухвалою суду від 01.08.2025 визначений обвинуваченому розмір застави був зменшений до 711 580 грн.
Обвинувачений вважає, що запобіжний захід підлягає зміні шляхом зменшення розміру застави до 266 240 грн у зв`язку з такими обставинами:
а) тривалістю дії запобіжного заходу у виді застави (більше 9 років), без обґрунтованого визначення підстав її застосування та будь-яких ризиків;
б) непропорційністю розміру застави, яка після 9 років дії становить 711 580 грн. При цьому, у інших кримінальних справах, пов`язаних із загибеллю людей, до підозрюваних застосовуються менші розміри запобіжних заходів, а у більшості обвинувачених у цьому кримінальному провадженні немає жодних запобіжних заходів вже більше 6 років або ж їх розмір неодноразово зменшувався;
в) відсутністю динаміки перегляду застосованого до обвинуваченого розміру застави, про що свідчить той факт, що за сім років розгляду справи у Вищому антикорупційному суді розмір застави був зменшений трохи більше ніж вдвічі, коли Солом`янським районним судом м. Києва розмір застави був зменшений вдвічі за відносно короткий період (2 роки);
г) відсутністю ризику незаконного впливу на свідків;
ґ) відсутністю ризику переховування від суду. Тимчасовий виїзд обвинуваченого спричинений діями рф та необхідністю вибору безпечного місця для проживання. Більш того, він бере участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, що положенням ст. 336 КПК України прирівнюється до особистої присутності. У матеріалах справи також наявні документи, що підтверджують його легальне перебування на території Великої Британії та вимушений характер виїзду з країни. Докази, які підтверджували б існування такого ризику, у справі відсутні, а посилання на тяжкість санкції не є достатнім для його доведення;
д) бездоганною процесуальною поведінкою обвинуваченого, який протягом 9 років не ухилявся від суду, завчасно з`являвся на кожне призначене судове засідання;
е) встановленням Європейським судом з прав людини у справі «Сергієнко проти України» істотних порушень прав людини з боку правоохоронних органів, зокрема під час затримання та обрання запобіжного заходу. На переконання обвинуваченого, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.09.2016 є недопустимим доказом, що породжує такі правові наслідки: усі подальші рішення про запобіжні заходи є незаконними; внесена на підставі рішення застава втрачає свою юридичну підставу; повернення застави. Незважаючи на ці обставини, до нього досі застосований запобіжний захід у виді застави, що становить негативні наслідки констатованих міжнародною судовою установою порушень при обранні запобіжного заходу;
є) необхідністю повернення заставодавцю грошових коштів, внесених в якості застави, а також їх знеціненням на тлі постійної інфляції;
ж) скрутним матеріальним становищем обвинуваченого, який не працює, отримує у Великій Британії лише соціальну допомогу у розмірі 24 500 грн на місяць, та не має інших джерел доходу;
з) перебуванням на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, а також батька похилого віку та матері інваліда.
ІІ. Позиції учасників провадження
Обвинувачений ОСОБА_5 просив задовольнити подане ним клопотання з підстав, викладених у ньому. Зазначив, що він не працює, отримує соціальні виплати, його дружина працює, а діти отримують окремі виплати. Його батьки проживають у м. Києві та перебувають на пенсії. Розмір пенсії становить 3 000 - 4 000 грн, чого не достатньо для проживання, з огляду на що він завжди намагається допомогти їм фінансово. 
Захисник ОСОБА_6 клопотання обвинуваченого просив задовольнити. Зазначив, що востаннє розмір застави зменшувався 01.08.2025. За цей час судом досліджений дуже великий об`єм документів, а ризики автоматично зменшились із плином часу.
Прокурор ОСОБА_7 заперечила щодо задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу. Звернула увагу, що попередня ухвала суду про зміну запобіжного заходу була постановлена менше ніж 30 днів тому. Вважає, що обвинувачений не повідомив суду нових обставин, а тому подане клопотання може бути залишено без розгляду. Інші обвинувачені, які мають запобіжні заходи, перебувають в Україні. ОСОБА_5 - єдиний, хто проживає за кордоном. Зазначила, що у разі, якщо обвинувачений не з`явиться у судове засідання, сторона обвинувачення буде позбавлена можливості швидкого процесуального реагування та вжиття відповідних заходів.
ІІІ. Встановлені обставини, мотиви та оцінка суду
Дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думки осіб, які беруть участь у його розгляді, колегія суддів (далі - Суд) дійшла таких висновків.
Частинами першою та другою статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони захисту має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Обґрунтованість застосування запобіжного заходу, на переконання Суду, підлягає періодичному судовому контролю з метою перевірки наявності чи відсутності ризиків, які стали підставою для його застосування, а також у зв`язку з виникненням інших обставин, що можуть зумовлювати зміну цього запобіжного заходу у бік його пом`якшення або скасування. Враховуючи, що в ухвалах суду строк дії запобіжного заходу у вигляді застави не визначено, його тривале застосування без урахування конкретних обставин кримінального провадження може призвести до порушення прав, свобод та інтересів обвинуваченого.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 01.08.2025 обвинуваченому ОСОБА_5 зменшено розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, до розміру, що становить 711 580 грн.
Сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_5 просить змінити застосований до нього запобіжний захід шляхом зменшення застави до розміру 266 240 грн. 
До клопотання додані (у електронному вигляді): квитанції про сплату суми застави від 03.04.2017; ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2017 у справі № 760/3817/17 (вступна та резолютивна частини); свідоцтво про смерть ОСОБА_8 (заставодавця); пенсійні посвідчення; свідоцтва про народження; лист-підтвердження реєстрації та заявка на отримання номеру національного страхування (англійською мовою, з неофіційним перекладом); лист Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини «Щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» від 21.08.2025.
До клопотання також додано скріншот екрану технічного пристрою про направлення клопотання про зменшення розміру застави з вкладенням на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Оцінюючи наведені стороною захисту обставини, як підстави для зміни запобіжного заходу, Суд зазначає про таке. 
Необхідно зазначити, що Суд неодноразово розглядав клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, тільки з квітня 2025 року таких клопотань було шість. Під час їх розгляду Судом вже оцінювались зазначені у цьому клопотанні доводи та обставини, які стосуються тривалості розгляду кримінального провадження у часі, за результатами чого розмір застави неодноразово зменшувався. 
На момент розгляду клопотання призначено та проводиться судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження на підставі обвинувального акта, досліджуються письмові докази сторони обвинувачення у порядку, встановленому судом, а також продовжують існувати ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків, хоча вони істотно зменшились із плином часу та у зв`язку з завершенням стадії досудового розслідування.
Дії, до яких обвинувачений ОСОБА_5 може вдатись, висунення йому обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів (у тому числі корупційних), передбачених ч. 1 ст. 255 (санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна), ч. 5 ст. 191 (санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна), ч. 3 ст. 209 КК України (санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна) та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, його тимчасовий виїзд за межі території України, пов`язаний із повномасштабним вторгнення рф на територію України, проживання на території іноземної країни протягом тривалого часу (сукупно чотири роки на території Великої Британії та інших держав), а також відсутність у сторони обвинувачення дієвих механізмів попередження існуючих ризиків, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави.
Зазначення обвинуваченим адреси місця свого проживання на території Великої Британії у клопотанні, а також надання суду документів, в яких міститься поштова адреса ОСОБА_9 станом на липень 2022 року, самі по собі не свідчать про відсутність ризику переховування від суду. Постійне проживання за кордоном, навіть таке, що викликане умовами дії воєнного стану в Україні, може істотно ускладнити контроль за виконанням покладених на нього процесуальних обов`язків та створює обґрунтований ризик їх невиконання. Крім того, ці документи відображають фактичні обставини, які мали місце більше трьох з половиною років тому, та не містять відомостей, які б свідчили про подальше безперервне проживання обвинуваченого за цією адресою.
Разом із тим, документи, які можуть підтверджувати місце проживання особи за кордоном (зокрема посвідка на проживання, штамп «постійне проживання» у паспорті громадянина України для виїзду за кордон із зазначенням дати прийняття відповідного рішення, назви країни, посади, прізвища та підпису консульської посадової особи, довідка про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном, передбачені Порядком провадження в закордонних дипломатичних установах України за заявами про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2017 № 573), про які Суд неодноразово зазначав у попередніх судових рішеннях, до матеріалів клопотання не були долучені.
Неодноразове посилання сторони захисту на належну процесуальну поведінку обвинуваченого, на переконання Суду, також не є беззаперечною обставиною, яка може свідчити про необхідність зміни запобіжного заходу. Їх виконання є обов`язковим для особи, стосовно якої вони застосовані, тоді як у разі їх невиконання положення КПК України передбачають можливість звернення застави в дохід держави або зміну запобіжного заходу на більш суворий.
Посилання обвинуваченого на прийняття Європейським судом з прав людини рішення у справі «Сергієнко проти України» досліджувалось Судом під час попередніх переглядів застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави (10.12.2024, 03.01.2025, 14.02.2025, 07.04.2025, 29.04.2025 та 02.04.2026). Суд вкотре зазначає, що не приймає цей довід у якості підстави для зміни запобіжного заходу. 
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні лише констатує факти порушень прав, інтересів та свобод людини, але не скасовує національні судові акти. Рішення Суду є юридично обов`язковим для держави в частині присудженої компенсації, зміни законодавства або практики, проте воно автоматично не змінює та / або не скасовує конкретні судові рішення. 
Встановлені Європейським судом з прав людини у справі «Сергієнко проти України» порушення стосувалися саме жорстокого поводження з заявником з боку службових осіб правоохоронного органу та тривалості розгляду апеляційним судом скарги на рішення суду першої інстанції про його незаконне затримання, а не повноти чи законності самого судового рішення про застосування запобіжного заходу чи права на справедливий суд під час розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу. 
Суд також не враховує як підставу для зміни запобіжного заходу твердження обвинуваченого про перебування його у іншому процесуальному положенні у порівнянні з іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, оскільки воно містить загальну інформацію та за своїм змістом є його суб`єктивною думкою / оцінкою певних подій.
Станом на 02.04.2026 до обвинувачених у цьому об`єднаному кримінальному провадженні застосовані запобіжні заходи у вигляді застави, а саме: до обвинуваченого ОСОБА_10 - у розмірі 242 240 грн; до обвинуваченого ОСОБА_5 - у розмірі 711 580 грн; до обвинуваченого ОСОБА_11 - у розмірі 711 580 грн, до обвинуваченого ОСОБА_12 - у розмірі 908 400 грн. Застосовані до обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 запобіжні заходи припинили свою дію. 
Крім того, усі обвинувачені, крім ОСОБА_5 , перебувають на території України та так само беруть участь у судових засіданнях, призначених у межах цієї справи, будучи безпосередньо присутніми у залі судових засідань у м. Києві або ж у режимі відеоконференції відповідно до положень ч. 1 ст. 336 КПК України. 
Отже, перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під дією запобіжного заходу у виді застави не ставить його у гірше процесуальне становище, порівнюючи з іншими обвинуваченими у цьому провадженні, враховуючи, що цей запобіжний захід слугує засобом забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, забезпечує судовий контроль за поведінкою останнього, зберігає за ним певну свободу дій та передбачає можливість звернутися до суду з клопотанням про зменшення розміру застави.
Питання про застосування до особи запобіжного заходу вирішується судом із врахуванням конкретних обставин кримінального провадження, зокрема тяжкості інкримінованого особі правопорушення, даних про особу підозрюваного/обвинуваченого, наявності ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом, а також інших обставин, що мають значення для постановлення відповідного рішення. Таким чином, Суд не бере до уваги посилання обвинуваченого на застосування до підозрюваних у інших кримінальних провадженнях запобіжних заходів, які є відмінними від застосованої до нього застави чи її розміру.
Визначений обвинуваченому ОСОБА_5 ухвалою Вищого антикорупційного суду від 01.08.2025 розмір застави відповідає межам, визначеним п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України (від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), та станом на 02.04.2026 становить 213,8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину (санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років). Таким чином, розмір застави узгоджується із законодавчо визначеними приписами, не виходить за межі, встановлені законом, та є співмірним із тяжкістю інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.
Зазначені у клопотанні обставини щодо утримання обвинуваченим двох неповнолітніх дітей, а також батька похилого віку та матері інваліда, самі по собі не є підставою для зміни розміру застави. До клопотання додано лише копії свідоцтв про народження та пенсійні посвідчення, які не підтверджують фактичних витрат обвинуваченого та його фінансового навантаження. Крім того, не надано жодних документів, що дозволяють оцінити реальний обсяг витрат, які він несе у зв`язку з утриманням зазначених вище осіб.
Саме по собі зазначення у клопотанні про отримання обвинуваченим у Великій Британії соціальної допомоги у розмірі 24 500 грн на місяць не є достатнім для встановлення факту перебування його у скрутному матеріальному становищі, оскільки не підтверджене жодними офіційними документами, що засвідчують розмір, регулярність та правову природу таких виплат.
Більш того, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покликана забезпечити присутність обвинуваченого на слуханні. Розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з заставодавцями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі (GAFA v. MALTA, no. 54335/14, 22 травня 2018 року, п. 70).
Суд вважає, що застосований ухвалою Вищого антикорупційного суду від 01.08.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави у визначеному розмірі є достатньою та необхідною мірою, яка гарантує виконання ним процесуальних обов`язків, визначених ст. 42 КПК України, не є непомірною для нього та не вступає у суперечність із гарантією, передбаченою п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покликана забезпечити явку обвинуваченого у судове засідання. Саме такий розмір застави створює належний стримуючий ефект, який здатний гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Жодних відомостей про те, що зазначена сума є явно непомірною для обвинуваченого під час розгляду клопотання стороною захисту надано не було.
Суд вкотре звертає увагу, що внесення застави за ухвалою суду було правом третьої особи, яке не обумовлювалось ні строком дії застави, ні обов`язком держави повернути її на першу вимогу заставодавця. Її внесення не було б можливим без взаємної згоди підозрюваного та заставодавця, який висловив своє добровільне волевиявлення на її внесення, надав свої власні кошти та зобов`язався нести матеріальну відповідальність за дії особи, за яку така застава вноситься, усвідомлюючи існування ризику її неповернення (у випадку її можливого звернення в дохід держави). Крім того, внесені в якості застави кошти підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України, які у клопотанні відображені не були.
Інфляційні процеси, про які зазначає обвинувачений, не мають жодного значення для вирішення питання про застосування чи перегляд запобіжного заходу, оскільки мають загальний економічний характер і не стосуються індивідуальних обставин кримінального провадження. Такі обставини не свідчать ані про зменшення ризиків, встановлених судом, ані про виникнення нових обставин, які б обґрунтовували необхідність зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.
Враховуючи існування ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків, обмежені можливості контролю процесуальної поведінки обвинуваченого, а також те, що менший розмір застави не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 372, 376 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Судді:          ОСОБА_1 

ОСОБА_2 

ОСОБА_3