ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 р.	Справа № 530/2456/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Ситник О.В., м. Зіньків, Полтавська область у справі № 530/2456/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції , Управління патрульної поліції у Київській області   
про скасування постанови серія ЕНА № 6356128 від 16.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в порядку ст. 286 КАС,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач 1), Управління патрульної поліції у Київській області (далі – відповідач 2), в якому просив суд:
- скасувати постанову серія ЕНА №6356128 від 16.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі поліцейським 1 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області сержантом поліції Сахно Григорієм Олеговичем, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної за частиною 1 статті 122 КУпАП та застосовано штраф в розмірі 340 гривень;
- відшкодувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) суму штрафу в розмірі 340 грн, сплаченого згідно платіжної інструкції про 0.0.4677278836.1 від 17.12.2025 року до Державного бюджету України.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою серія ЕНА №6356128 від 16.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі поліцейського 1 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області сержантом поліції Сахно Григорієм Олеговичем, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_2 , транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG НОМЕР_3 ), за частиною 1 статті 122 КУпАП та застосовано штраф в розмірі 340 грн. За змістом постанови 16.12.2025 о 15:14:03 год. траса а/д М03 Київ-Харків 68 км. водій, керуючи транспортним засобом поза населеним пунктом на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлена одна від одного роздільною смугою, рухався зі швидкістю 144, км/год де дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 110 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості 34 на км/год. Швидкість руху вимірювалася TruCam TC 008458. Відео з БК 475725, 475278, чим порушив п. 12.6 г Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) - порушення швидкісного режиму у поза насалених пунктами водіями транспортних засобів, яке не зазначено у пп. 12.6 а-г, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами.
Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та підлягає скасуванню. Зауважив, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70, 5.76), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці. При цьому, факт того, що TruCam використовується оператором у ручному режимі, не виключає його з переліку технічних засобів фіксації, про які попереджає дорожній знак 5.76, оскільки ключовим є саме його функція фіксації. Однак, контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації та в межах його дії. Натомість постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувалися обставини щодо розміщення на вказаному відрізку дороги технічних приладів або технічних засобів щодо фіксації обставин порушення ПДР. Таким чином, місце здійснення фіксації не відповідало вимогам до встановлення технічних засобів контролю, визначених Правилами дорожнього рух. 
Також позивач зазначив, що, вимірюючи швидкість в ручному режимі можливий (умисний або випадковий) рух рукою, що надає збільшення швидкості транспортного засобу на кілька км/год. Зокрема, вібрація руки та, як наслідок, вібрація приладу TruCam може дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля. Отже, на переконання позивача, не виключається сумнів щодо коректності вимірювання швидкості руху в ручному порядку. Крім того на збільшення похибки приладу вимірювання може вплинути наявність транспортних засобів, що рухаються поряд, а з транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG НОМЕР_3 , рухався інший автомобіль, який не був наздогнаний та зупинений працівниками поліції, хоча два автомобілі рухалися поряд, приблизно з однаковою швидкістю.
З метою детального розгляду ситуації, що склалася на дорозі та встановлення факту, у разі наявності, адміністративного правопорушення, при розгляді справи поліцейським 1 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області сержантом поліції Сахно Г.О., позивач заявляв наступні клопотання: про розгляд справи за місцем мого постійного проживання; про можливість скористатися послугами адвоката. Його клопотання сержант поліції Сахно Г.О. залишив без задоволення та пояснив, що не вбачає підстав для їх задоволення. 
Крім того позивач зауважив, що постанова серії ЕНА №6356128 від 16.12.2025 та матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом. Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. 
Представник відповідачів направив до суду першої інстанції відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву вказав на те, що твердження викладені позивачем у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Зауважив, що під час несення служби на території обслуговування а/д М03 Київ-Харків- Довжанський 68 км. 16.12.2025 екіпажем "Лемур-202" за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam II (серійний номер ТС008458) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Volkswagen Touareg» з номерним знаком НОМЕР_3 , рухався зі швидкістю 144 км/год, де дозволяється рухатися зі швидкістю 110 км/год, чим перевищив максимально допустиму швидкість на 34 км/год та допустив порушення п. 12.6. г) ПДР України. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС008458. Відео з БК475725, 475278. Поліцейським взводу №1 роти №3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області сержантом поліції Сахном Г.О. було винесено постанову серії ЕНА №6356128 від 16.12.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень.
Зазначив, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімком приладу та відео з нагрудної камери інспектора. 
Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCAM II, зауважив, що згідно інструкції по експлуатації та свідоцтва про повірку вимірювач TruCAM II можна використовувати у ручному режимі. Зазначене свідчить, що лазерний вимірювач TruCAM II відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань та, відповідно, може розміщуватись безпосередньо в руках поліцейського при використанні по зовнішньому периметрі дороги для виявлення та фіксування правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо перевищень встановлених обмежень швидкості руху транспортними засобами на вулично-шляховій мережі. Лазерний вимірювач швидкості TruCAM II отримав сертифікат відповідності затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 23.12.2020 №UA.TR.001 22 054-20. Сам прилад опломбовано від несанкціонованого доступу. 
Звернув увагу суду, що на відео з нагрудної камери інспектора №475725, №475278 зафіксовано порядок розгляду оскаржуваної постанови. Позивача було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивач виявив бажанням перенести розгляд справи за місцем його проживання, на що інспектор відхилив клопотання позивача, у зв`язку з тим, що розгляд справи проводився на місці вчинення правопорушення, у інспектора було достатньо доказів для того, щоб притягнути позивача до відповідальності, інспектор ознайомив його з доказами вчинення ним правопорушення, а саме перевищення швидкості. Відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. 
На переконання представника відповідача, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, жодним чином не порушив права позивача, а оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. 
Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій він зазначив, що відзив від відповідачів 1 та 2 підписаний особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку та не може прийматися судом до розгляду. Копії оригіналів документів, які представник відповідача додає до відзиву, не є посвідченими в установленому порядку та не можуть розцінюватись судом як належний та допустимий доказ. Крім того, в порушення частини 3 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) представник відповідача позивачу не надав копію диску із відеозаписом та фото з приладу TruCam, відеозапис з портативного відеореєстратора 475725, 475278, що не дає можливості позивачу надати пояснення по відеозапису.
Зауважив, що у відзиві зазначено, що позивач визнав провину, але це не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується тим, що на вимогу позивача працівниками поліції було надане відео з приладу TruCam, де він побачив, що разом із його автомобілем проїхав інший автомобіль. З відео не можливо встановити, швидкість якого автомобіля було зафіксовано і чому не зупинили в місці скоєння порушення його і водія автомобіля, що рухався поруч, а відповіді патрульного не отримав.
Також зазначив, що постанова серії ЕНА №6356128 від 16.12.2025 та матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом. Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчинені, яка підтверджена належними доказами. Крім того, працівниками патрульної поліції порушено його конституційне право на правову допомогу. 
Представником відповідачів було подано заперечення, в яких він зазначив, що твердження позивача, викладені у відзиві на відзив є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зауважив, що на адресу позивача було направлено відзив разом з додатками в тому числі разом з ДВД диском. Зазначив, що твердження позивача щодо неможливості використання лазерного вимірювача TruCam, утримуючи його в руках, та отримання таким чином коректних результатів вимірювань, спростовується як розумінням принципу роботи такого лазерного вимірювача та як наслідок, очевидного висновку про неможливість впливу оператора на результати вимірювань, так і актуальною судовою практикою. 
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.03.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову серія ЕНА № 6356128 від 16.12.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі поліцейським 1 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області сержантом поліції Сахно Григорієм Олеговичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної за частиною 1 статті 122 КУпроАП та застосовано штраф в розмірі 340 гривень.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем 1, Департаментом патрульної поліції, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що оскільки позивач рухався по автомобільній дорозі Київ-Харків Довжанський 68 км з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, він повинен був рухатись зі швидкістю не більше 110 км/год., а позивач рухався зі швидкістю 144 км/год. Той факт, що позивач рухався по автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, підтверджується відео з приладу TruCAM II TC008458. Зауважив, що наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення не може бути пов`язане з наявністю чи відсутністю на даній ділянці дороги дорожнього знаку 5.76, оскільки позивач, рухаючись поза населеним пунктом, повинен дотримуватись правил дорожнього руху, в тому числі й не порушувати швидкісний режим. Зокрема пунктом 12.6 ґ ПДР, встановлено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 5.51 "Початок населеного пункту" дозволяється рух зі швидкістю: на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах — не більше 90 км/год.
Суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімком та відео з приладу TruCam, відео з нагрудного відеореєстратора інспектора. На підтвердження порушення позивачем швидкісного режиму, відповідно до статті 251 КУпАП та статті 77 КАС України, до суду першої інстанції було надано відео з записами приладу ТruCam ІІ із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення. До відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції було надано оригінальний захищений файл, який, зокрема, містить цифрові показники, які фіксує прилад. Також на підтвердження вказаних показників у паперовій формі та на DVD-R диск були додані скріншоти з TruCAM II Clip Viewer. Координати зафіксовані законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam II, та вказана адреса співпадає при перевірці загальнодоступними додатками «Google Maps», «Maps Me», тощо. Приладом здійснено захоплення «цілі» та фіксація швидкості. 
Інспектор зупинив транспортний засіб, підійшов до автомобіля під керуванням ОСОБА_1 належним чином представився та повідомив суть вчиненого правопорушення. Також позивачу було запропоновано продемонструвати прилад TruCam II з фіксацією правопорушення, на що ОСОБА_1 погодився, інспектор проінформував позивача з якою швидкістю він рухався, в свою чергу ОСОБА_1 не заперечував той факт, що він рухався з перевищенням швидкості руху. Весь діалог інспектора і позивача зафіксований на нагрудну бодікамеру, номер якої зазначено в фабулі постанови, а саме 475725, 475278. 
Звернув увагу суду, що на відео з нагрудної камери інспектора №475725, №475278 зафіксований порядок розгляду оскаржуваної постанови. Позивача було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивач виявив бажання перенести розгляд справи за місцем його проживання, на що інспектор відхилив клопотання позивача, у зв`язку з тим, що розгляд справи проводився на місці вчинення правопорушення, у інспектора було достатньо доказів для того щоб притягнути позивача до відповідальності, інспектор ознайомив його з доказами вчинення ним правопорушення, а саме перевищення швидкості. Всі перераховані вище докази у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за обставин, викладених у постанові, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 3 статті 268, частини 2 статті 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою серії ЕНА №6356128 від 16.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським 1 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області сержантом поліції Сахно Григорієм Олеговичем, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_2 , транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG НОМЕР_3 ), за частиною 1 статті 122 КУпАП та застосовано штраф в розмірі 340 грн, за те, що 16.12.2025 о 15:14:03 год. траса АД МОЗ Київ-Харків 68 км. водій, керуючи транспортним засобом рухався поза населеним пунктом на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлена одна від одного роздільною смугою, рухався зі швидкістю 144 км/год де дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 110 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості 34 на км/год. Швидкість руху вимірювалася TruCam TC 008458. Відео з БК 475725, 475278, чим порушив п. 12.6 ґ ПДР - порушення швидкісного режиму у поза населеними пунктами водієм ТЗ, яке не зазначено у пп.12.6 а-г, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами (а.с. 17-18).
Непогоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржувана постанова необґрунтована, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не подано належних доказів, які б підтвердили вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону 580-VIII, визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" №3353-XII від 30.06.1993 (далі - Закон №3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Згідно з пунктом 12.6 ґ ПДР поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно з приписами статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, частина перша статті 173-8, стаття 175-1(за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), частини перша і третя статті 175-3 (у частині порушень, пов`язаних із незабезпеченням безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, у випадках та порядку, встановлених законодавством), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
За приписами пункту 5 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція №1395), постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Отже, частиною 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 24.01.2019 у справі №428/2769/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, від 19.02.2020 у справі №607/3394/17.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕНА №6356128 від 16.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським 1 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області сержантом поліції Сахно Григорієм Олеговичем, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_2 , транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG НОМЕР_3 ), за частиною 1 статті 122 КУпАП та застосовано штраф в розмірі 340 грн, за те, що 16.12.2025 о 15:14:03 год. траса АД МОЗ Київ-Харків 68 км. водій, керуючи транспортним засобом поза населеним пунктом на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлена одна від одного роздільною смугою, рухався зі швидкістю 144 км/год де дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 110 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості 34 на км/год. Швидкість руху вимірювалася TruCam TC 008458. Відео з БК 475725, 475278, чим порушив п. 12.6 ґ ПДР - порушення швидкісного режиму у поза населеними пунктами водієм ТЗ, яке не зазначено у пп.12.6 а-г, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами (а.с. 17-18).
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зміст пункту 1 статті 247 КУпАП свідчить про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 40 Закону №580-VIII поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За визначенням статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення відповідачем до відзиву на позовну заяву додано запис з приладу TruCAM, записи з нагрудних відеореєстраторів 475725, 475278.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту постанови серії ЕНА №6356128 від 16.12.2025 вбачається, що відомості про докази у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема про відеозаписи TruCAM ТС №008458, нагрудні відеореєстратори 475725, 475278, не зазначені у пункті 7 «До постанови додаються».
Однак, відповідні відомості про докази у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, про відеозаписи TruCAM ТС №008458, нагрудні відеореєстратори 475725, 475278, містяться у пункті 5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» постанови серії ЕНА №6356128 від 16.12.2025.
Колегія суддів вказує на те, що зазначення технічного засобу в пункті 5, а не в пункті 7 оскаржуваної постанови не може бути формальною підставою для скасування такої постанови, яка складена з дотриманням вимог статті 283 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395).
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що надані відповідачем відеозаписи підпадають під визначення електронного доказу, встановленого статтею 99 КАС України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 №851-IV (далі - Закон №851-IV) оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом автора або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознак цифрового підпису автора.
Як встановлено колегію суддів, шляхом огляду змісту оптичного диску, за допомогою сайту Центрального засвідчувального органу https://czo.gov.ua, надані відповідачем відео та фото матеріли не містять кваліфікованого електронного підпису їх автора. 
Вказане також підтверджується довідкою начальника відділу ІТЗ Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2026, зі змісту якої вбачається, що на диску, наданому представником відповідачів у справі №530/2456/25, файли: 1765898039_А4200_1216_151359.avi, export-80fi0.mp4, НОМЕР_3 .png не мають кваліфікованого електронного підпису.
Таким чином, відеозаписи та фотознімок, надані відповідачем на підтвердження факту наявності в діях позивача порушення ПДР, в розумінні приписів статей 73-76 КАС України, не можуть вважатися належними доказами по справі про адміністративне правопорушення.
Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.
Колегія суддів зауважує, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому колегія суддів враховує, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а.
Із врахуванням вищевикладеного, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова необґрунтована, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не подано належних доказів, які б підтвердили вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.
Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови серії ЕНА №6356128 від 16 грудня 2025 та закриття справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на те, що надані відповідачем відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні статей 73 - 76 КАС України, суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим доводам сторін та обставинам справи, зокрема щодо правомірності використання приладу TruCam, дотримання відповідачем процедури фіксації адміністративного правопорушення, а також процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає, що відсутні в розумінні статті 139 КАС України правові підстави для розподілу судових витрат по даній справі.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.03.2026 у справі № 530/2456/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено 13.05.2026 року