ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 
м. Київ
справа №380/21978/24
адміністративне провадження № К/990/27515/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу адвоката Снігур Галини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року (колегія у складі суддів: Довга О.І., Запотічний І.І., Шинкар Т.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Мостиського Відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції О.Пономар, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Київська митниця Держмитслужби про визнання протиправними дій та скасування постанови,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до старшого державного виконавця Мостиського Відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції О. Пономар (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Київської митниці (далі - третя особа), в якому просив: 
- визнати дії державного виконавця Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пономар Олени Михайлівни протиправними щодо винесення 14 жовтня 2024 року в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору;
- скасувати постанови старшого державного виконавця Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пономар О.М. від 14 жовтня 2024 року в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого провадження.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, представником позивача - адвокатом Снігур Г.М. 08 травня 2025 року через підсистему «Електронний Суд» подано до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення її недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для поновлення строку з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку, а також документа про сплату судового збору.
Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції зазначив, що за правилами частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Судом встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 09 квітня 2025 року вручене позивачу 11 квітня 2025 року. Водночас апеляційну скаргу подано 08 травня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. При цьому заяву про поновлення строку апеляційного оскарження позивачем не подано. Крім того, позивачем не подано документа про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
На виконання вимог ухвали представником позивача - адвокатом Снігур Г.М. через підсистему «Електронний Суд» 16 травня 2025 року подано до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. У заяві зазначено, що у період з 15 квітня 2025 року по 07 травня 2025 року представник позивача перебувала на лікарняному з метою медичного обстеження та встановлення діагнозу, а затим її лікування. 
Крім того, представником позивача - адвокатом Снігур Г.М. через підсистему «Електронний Суд» 21 травня 2025 року подано до суду апеляційної інстанції документ про сплату судового збору.
Оскаржуваною ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року визнано неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 380/21978/24.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначивши, що наведені причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними в силу відсутності належного обґрунтування. Судом вказано, що жодних доказів на підтвердження вказаних у заяві доводів про перебування представника позивача на лікарняному з метою медичного обстеження та встановлення діагнозу, а затим її лікування) позивач, його представник не подали.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі адвокат Снігур Г.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Представник позивача зазначає, що суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, неповно з`ясував обставини справи та не надав оцінки усім істотним фактам. Зокрема, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що позовну заяву в інтересах позивача було подано адвокатом Снігур Г.М., однак у судовому засіданні 09 квітня 2025 року, під час якого було проголошено вступну та резолютивну частини рішення Львівського окружного адміністративного суду, брав участь інший представник позивача - Чопик Петро Михайлович . Адвокат Снігур Г.М. у період з 08 квітня 2025 року по 23 квітня 2025 року хворіла, а з 24 квітня 2025 року по 28 квітня 2025 року перебувала на лікарняному. Крім того, її робочий комп`ютер, через який здійснювався доступ до підсистеми «Електронний суд», знаходився не за місцем її проживання, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості своєчасно ознайомитися з повним текстом судового рішення. 
Представник позивача наголошує, що суд апеляційної інстанції не врахував ту обставину, що інтереси позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції представляли два адвокати - Чопик Петро Михайлович та Снігур Г.М. Водночас копію повного тексту рішення суду першої інстанції від 09 квітня 2025 року було надіслано лише адвокату Снігур Г.М., тоді як адвокату Чопику Петру Михайловичу та безпосередньо позивачу копію такого рішення суд першої інстанції не надсилав.
Окрім цього, представник позивача зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію Верховний Суд, викладену у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 1718/2-а-834/11, у якій наголошено на обов`язковості гарантування права на апеляційне оскарження.
Позиція інших учасників справи.
Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив.
Рух касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року (судді: Загороднюк А.Г., Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Снігур Г.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року у справі № 380/21978/24.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2026 року (суддя: Загороднюк А.Г.) призначено справу до розгляду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та акти їхнього застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
За змістом частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною першою статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
За змістом статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені статтею 287 КАС України. 
Зокрема, за змістом частин четвертої, шостої і сьомої цієї статті Кодексу (у редакції, чинній на момент прийняття рішення суду першої інстанції) адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.
Суд зазначає, що стаття 287 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, та частина шоста якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 КАС України строк на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).
Водночас положення статті 287 КАС України не обмежують повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 КАС України, і на відміну від правил, установлених статтею 270 КАС України, передбачений статтею 287 КАС України строку на апеляційне оскарження не є преклюзивним.
Як убачається з матеріалів справи № 380/21978/24, Львівський окружний адміністративний суд розглянув справу у відкритому судовому засіданні 09 квітня 2025 року, під час якого оголосив вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення суд виготовив та підписав 10 квітня 2025 року.
Відповідно до довідки про доставку електронного листа, повний текст зазначеного судового рішення було доставлено до електронного кабінету представника позивача - адвоката Снігур Г.М. 11 квітня 2025 року о 19:09.
Із апеляційною скаргою в інтересах позивача адвокат Снігур Г.М. звернулася через підсистему «Електронний суд» лише 08 травня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого частиною шостою статті 287 КАС України.
Надаючи оцінку доводам, викладеним у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими посилання представника позивача на неможливість своєчасного подання апеляційної скарги у зв`язку з перебуванням адвоката Снігур Г.М. у період з 15 квітня 2025 року по 07 травня 2025 року на лікарняному з метою медичного обстеження та встановлення діагнозу, а затим її лікування. Підставою для такого висновку стало те, що ні позивач, ні його представник не надали жодних доказів на підтвердження зазначених обставин.
З метою перевірки правильності висновків суду апеляційної інстанції Верховний Суд витребував матеріали справи №380/21978/24 в електронному вигляді з використанням функціоналу комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» - «Витребування справ з ЦБД» (центральної бази даних).
З матеріалів справи (в електронному вигляді), Верховний Суд установив, що звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, адвокат Снігур Г.М., не долучила жодних доказів на підтвердження наведених у заяві обставин щодо перебування у період з 15 квітня 2025 року по 07 травня 2025 року на лікарняному з метою медичного обстеження та встановлення діагнозу, а затим її лікування. Такі докази також не були подані разом із документом про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
З огляду на встановлені обставини Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неповажність наведених представником позивача причин пропуску строку на апеляційне оскарження, пов`язаних з перебуванням представника позивача на лікуванні.
Інших обставин, які б свідчили про наявність поважних причин пропуску процесуального строку, адвокат Снігур Г.М. у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не навела. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
У касаційній скарзі представник позивача зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував ту обставину, що під час розгляду справи в суді першої інстанції інтереси позивача представляв адвокат Чопик Петро Михайлович (який був присутнім у судовому засіданні 09 квітня 2025 року під час оголошення вступної та резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року) та те, що суд першої інстанції надіслав копію повного тексту рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року тільки адвокату Снігур Г.М. та не надсилав копію такого - адвокату Чопику Петру Михайловичу чи позивачу.
У світлі наведених зауважень Верховний Суд зазначає, що відповідно до положень статті 295 КАС України якщо в день проголошення судового рішення його повний текст не було вручено учаснику справи, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умови, що апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів (за загальним правилом) з дня вручення йому повного рішення суду.
День вручення ухвали визначається за правилами, передбаченими статтею 251 КАС України.
Частиною третьою вказаної статті передбачено, що у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення в електронній формі протягом двох днів із дня його складення у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За правилами частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення, копія якої надіслана в електронній формі, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
При цьому, згідно з частиною сьомою статті 251 КАС України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Зазначений порядок вручення судових рішень представникові учасника судового процесу узгоджується з положеннями статті 60 КАС України «Повноваження представника в суді», якими передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Суд зазначає, що за своєю правовою природою представництво в суді є правовідносинами, у яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї прав та обов`язків.
У розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI представництво є видом адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Таким чином, якщо учасник справи здійснює свої процесуальні права через представника - адвоката, саме такому представникові суд зобов`язаний насамперед направити копію судового рішення відповідно до правил, установлених статтею 251 КАС України. При цьому вручення копії судового рішення представникові вважається належним врученням такого рішення і особі, інтереси якої він представляє.
Водночас наявність в учасника справи декількох представників не покладає на суд обов`язку надсилати копію судового рішення кожному з них. 
Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання взаємовідносин особи та адвокатів, які представляють її інтереси, знаходяться поза площиною втручання суду. Необізнаність особи або одного з її представників про факт вручення судового рішення іншому представникові такої особи, не може слугувати поважною причиною для поновлення процесуального строку, оскільки особа вважається належним чином повідомленою про судове рішення з моменту його вручення одному з її представників.
З огляду на викладене Верховний Суд відхиляє зауваження представника позивача про те, що копію повного тексту рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року було надіслано лише адвокату Снігур Г.М. та суд апеляційної інстанції цього безпідставно не врахував.
Верховний Суд виходить із того, що довідка про доставку копії повного тексту рішення суду першої інстанції від 09 квітня 2025 року до електронного кабінету представника позивача - адвоката Снігур Г.М. в підсистемі «Електронний суд» є належним і достовірним доказом вручення такого судового рішення стороні позивача.
Посилання представника позивача на неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 1718/2-а-834/11, є безпідставними, оскільки наведена позиція не є релевантною до спірних правовідносин, адже її сформовано, за інших, ніж установлено у цій справі обставин. Зокрема, у справі № 1718/2-а-834/11 предметом касаційного перегляду була ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про відмову в заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво), мотивована тим, що така ухвала не підлягає апеляційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про неповажність наведених представником позивача причин для поновлення строку на апеляційне оскарження, що відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 299 КАС України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.
Отже, підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції не вбачається.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу адвоката Снігур Галини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач судді 	А.Г. Загороднюк М.В. Білак Ж.М. Мельник-Томенко