ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/26279/25
категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить: 
- визнати відмову відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, оформлену рішенням від 31.10.2025, номер рішення - 063550006823, в призначенні мені пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити йому пенсію як потерпілому від аварії на ЧАЕС із зниженням пенсійного віку у відповідності до абзацу 5 частини 2 статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто на 5 років, починаючи з моменту його звернення до відповідача, тобто з 24.10.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після досягнення 55-ти річного віку подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяву про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, Управління, Пенсійний фонд) за принципом екстериторіальності, однак отримав рішення, яким відмовлено у її задоволенні, мотивовану відсутністю станом на 01.01.1993 підтвердженого необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення. Зауважує, що в поданій до Пенсійного органу заяві просив призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку як особа, яка проживає в зоні посиленого радіологічного контролю та знизити пенсійний вік на 5 років (4 зона), а не на 6 років ( 3 зона).
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
01.12.2025 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Пояснює, що проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 01 місяць 26 днів (менше 3-х років), а тому право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у позивача відсутнє.
Положенням ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд вказує наступне.
Встановлено, що ОСОБА_1 24.10.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796-XII).
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуто подану заяву за принципом екстериторіальності. За результатами розгляду заяви прийнято рішення № 063550006823 від 31.10.2025 про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного періоду проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення.
Позивач не погоджується із рішенням про відмову у призначенні йому пільгової пенсії та вважає, що у зв`язку із прийнятим рішенням втратив право на отримання пенсії, а тому таке рішення протиправне та підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити таке.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ).
Статтею 49 Закону № 796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`я, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Приписами ст. 55 Закону № 796-ХІІ передбачені умови призначення пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Згідно з абзацом 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.
При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Початкова величина (2 роки*) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Частиною 3 статті 55 Закону № 796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Згідно з пунктом 13 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали в зоні посиленого радіологічного контролю, провадиться у разі вибору цих осіб згідно з нормами Закону № 1058-IV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом № 796-XII.
Отже, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.
Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка постійно проживала або постійно працювала в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01 січня 1993 року протягом не менше 4-х років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні три повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.
Відповідно до частини 2 статті 55 Закону № 796-ХІІ пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.
Період збільшення віку виходу на пенсію передбачений статтею 26 Закону № 1058-IV, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-ІV.
Як зазначено у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії, згідно з наданими заявником документами не підтверджено його право на зниження пенсійного віку на 6 років, оскільки факт проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення саном на 01.01.1993 складає менше 3 років.
У ході судового розгляду справи встановлено, що згідно з довідкою виконавчого комітету Овруцької міської ради № 389 від 12.12.2024 позивач проживав та був зареєстрований за адресою: с.Раківщина Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, зокрема з 26.04.1986 по 28.09.1987 (інформація сформована на підставі погосподарської книги № 7 о/с № 595), з 04.03.1992 по 23.12.1992 та з 07.12.1993 по 31.12.1995 (інформація сформована на підставі погосподарської книги № 9 о/с № 524), з 01.01.1996 по 19.12.1996 (інформація сформована на підставі погосподарської книги № 8 о/с № 492), що становить станом на 01.01.1993 - 02 роки 01 місяць 26 днів.
При цьому, позивач звертає увагу, що в поданій до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяві просив призначити йому пенсійне забезпечення зі зниженням пенсійного віку на 5 років за період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю на підставі долучених до заяви доказів, яких на його думку було достатньо, для прийняття позитивного рішення.
Щодо проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю, то суд зазначає наступне.
Право на пенсію зі зниженням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років (абзац 6 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII).
Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-ІV обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1 при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Тобто, з метою підтвердження права на призначення пенсії на умовах статті 55 Закону № 796-ХІІ, особа має подати одночасно з заявою про призначення пенсії, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та відповідні докази необхідного періоду проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення.
У той час, позивач наголошує, що у період з 01.09.1987 (наказ про зарахування № 180/С від 20.08.1987) по 01.03.1992 (наказ про відрахування № 49/С від 29.02.1992) навчався у Білоцерківському сільськогосподарському інституті. Факт навчання та постійного проживання позивача у Білоцерківському сільськогосподарському інституті з 01.09.1987 по 01.03.1992 підтверджується довідкою № 3047 від 30.11.1998 виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів, записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1994, архівною довідкою № 48/13/204 від 23.10.2025 Білоцерківського національного аграрного університету та дипломом НОМЕР_2 від 27.02.1992 копії яких міститься в матеріалах справи. 
Таким чином, станом на 01.01.1993 позивач проживав на території зони посиленого радіологічного контролю більше 4 років.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23 дійшов висновку, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 місто Біла Церква Київської області (де проживав та навчався позивач) відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).
Таким чином, періоди навчання з 01.09.1987 до 01.03.1992 підлягають врахуванню в період постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки норма ст. 55 Закону № 796-ХІІ чітко передбачає постійне проживання/працю у відповідній зоні. Слід звернути увагу на той факт, що територія на якій перебував навчальний заклад, в якому навчався позивач відносилася до зони посиленого радіологічного контролю.
Однак, під час судового розгляду спірних правовідносин, відповідачем не розглянуто питання щодо зниження пенсійного віку позивача внаслідок проживання саме в зоні посиленого радіологічного контролю (період навчання на денному стаціонарі у Білоцерківському сільськогосподарському інституті та постійне проживання у м.Біла Церква), яке станом на 01.01.1993 становить більше ніж 4 роки.
Більш того, слід врахувати, що позивач станом 26.04.1986 був зареєстрований та проживав в с.Раківщина Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, яке територіально відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, про що свідчить вищеописана довідка № 389 від 12.12.2024 та станом на 01.01.1993 відповідач зарахував до періоду його проживання у зоні гарантованого добровільного відселення 02 роки 01 місяць 26 днів.
Тобто, вимога щодо початкової величини зниження пенсійного віку, яка встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період є виконаною.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області № 063550006823 від 31.10.2025 про відмову позивачу в призначенні пенсії зі зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області з 24.10.2025 призначити та виплачувати пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону № 1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.10.2025 про призначення пенсії за віком.
Таким чином, суд не погоджується з висновками відповідача про відсутність у позивача права на зменшення пенсійного віку.
Проаналізувавши встановлені обставини справи суд дійшов висновку, що наявність усіх умов (зокрема період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю), які є необхідними для прийняття відповідачем рішення про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідачем не досліджено у повному обсязі та як наслідок прийняте за результатами розгляду заяви рішення, яким відмолено позивачу є протиправним.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У сукупності викладених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.
Згідно ч. 1, 3 ст. 139 КАС України та враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 605,60 грн, що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-263 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., к.58, м. Харків, 61022. ЄДРПОУ: 14099344) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення № 063550006823 від 31.10.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991, як особі, що працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2025 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991, як особі, що працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення, з урахування висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 11 травня 2026 р.

11.05.26