Справа № 930/3223/24
Провадження №2/930/72/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року  м.Немирів 

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Войницької Т.Є.,
за участі секретаря судового засідання Шелест Л.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Гонтара В.А.,
представника відповідача Шлапака І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирівський завод залізобетонних виробів" про визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Немирівський завод залізобетонних виробів» про визнання права власності на квартиру.
Позов обґрунтований тим, що 18 червня 1996 року на підставі засідання адміністрації та профкому Немирівського заводу залізобетонних виробів було прийнято рішення про надання позивачу та його сім`ї кімнату АДРЕСА_1 в гуртожитку, який належить товариству.
На вселення позивачу було видано ордер на отримання житлової площі в гуртожитку.
Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно спірна квартира АДРЕСА_2 належить ТзОВ «Немирівський завод залізобетонних виробів.
Квартира АДРЕСА_2 має загальну житлову площу 48,1 кв.м. і з них 24,5 кв.м. житлової площі.
Оціночна вартість квартири 199 400 грн.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є учасником товариства то в 2004 році ним було подано заяву про передачу йому у власність квартири АДРЕСА_2 .
4 квітня 2004 року загальні збори учасників ТзОВ «Немирівський ЗБВ» згідно протоколу №8 було прийнято рішення про передачу ОСОБА_1 у власність квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 площею 48,1 кв.м. за залишковою вартістю 1480 грн.
Сплата грошової суми підтверджується довідкою, виданої директором товариства ОСОБА_2 про викуп квартири.
Таким чином договором купівлі продажу, на переконання позивача, є протокол загальних зборів про передачу йому у власність квартири.
Разом з тим ОСОБА_1 не може оформити право власності на своє майно, так договір купівлі продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню.
На його неодноразові звернення керівництво товариства ухилялося від нотаріального посвідчення договору.
Таким чином відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу і позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 27.12.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 17.09.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Гонтар В.А. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову.
Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.ч. 1, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно дост. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що згідно паспорта серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Рубань Немирівського району Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно виписки із протоколу №3 спільного засідання адміністрації та профкому Немирівського заводу залізобетонних виробів від 18.06.1996 вирішено надати кімнату за №311 сім`ї працівника заводу ОСОБА_1 , до складу сім`ї якого входять: дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 видано ордер на отримання житла в гуртожитку площею 48,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі протоколу №3 засідання профкому і адміністрації від 18.06.1996.
Згідно протоколу №8 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Немирівський завод залізобетонних виробів» від 04.04.2004 квартиру АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , загальною площею 48,1 кв.м вартістю 1480 грн. викупив працівник товариства, який проживає в даній квартирі ОСОБА_1 . Вартість квартири було утримано із заробітної плати ОСОБА_1 в повному обсязі. Загальними зборами учасників товариства вирішено передати у особисту власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , є ТОВ «Немирівський завод залізобетонних виробів».
Згідно довідки №674 від 10.12.2025, виданої КП «Немирівське БТІ», станом на 01.01.2013 р. квартира АДРЕСА_6 , зареєстрована за ТОВ «Немирівський завод залізобетонних виробів» Тульчинським бюро технічної інвентаризації 25.10.2005 в реєстровій книзі ЮЖ2 Р№124 на підставі свідоцтва про право власності від 28.03.2001, виданого виконавчим комітетом Немирівської міської ради.
Відповідно до розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області №15-р від 19.02.2016 АДРЕСА_7 .
Згідно витягу №2995 з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_1 звертався до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .
Рішенням №83406105 від 20.02.2026 державний реєстратор В.Галаченко відмовив ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з не наданням правовстановлюючого документи на квартиру.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню і розпорядженню майном. Право власності в Україні охороняється законом. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Всі форми власності рівноправні.
У відповідності зі ст. 41 Конституції України,кожний має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку,визначеному законом.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч. 2ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно вимог 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це п раво оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності».
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
Враховуючи вище викладене та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 202-205, 207, 220, 221, 316, 328, 334, 392, 368, 655, 657 ЦК України та ст.ст. 13, 81, 89, 211, 258, 259, 263, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирівський завод залізобетонних виробів" про визнання права власності на квартиру – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_6 , яка складається з коридору площею 2,4 кв.м., санвузла площею 2,2 кв.м., санвузла площею 1 кв.м., коридора площею 1,5 кв.м., кладової площею 2,6 кв.м., коридора площею 2,7 кв.м., кухні площею 11,6 кв.м., кімнати площею 9,9 кв.м., кімнати площею 13,2 кв.м., кладової площею 0,5 кв.м., балкона площею 1,6 кв.м.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 20.05.2026 року.

Суддя       Т. Є. Войницька