Справа № 166/2170/25 	Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/636/26  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 04 березня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТзОВ) «Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 20 грудня 2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1486-6910 продукту «На все» в електронній формі з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора А9392. За умовами укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 18 000 грн, строк кредитування – 300 днів, базовий період – 14 днів, комісія за видачу кредиту – 20,00 % від суми кредиту, знижена процентна ставка – 0,9 % в день, стандартна процентна ставка – 1,00 % в день. 
Також додатковими угодами до договору про відкриття кредитної лінії № 1486-6910 від 20 грудня 2024 року кредитодавець та позичальник погодили про надання додаткових коштів у кредит, а саме в розмірі 2 000 грн, 3 500 грн, 1 200 грн, 1 300 грн, 1 500 грн.
ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Разом з тим, позичальник порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 21 жовтня 2025 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 72 738,91 грн, з яких 22 369,57 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 37 962,72 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 12 406,62 – заборгованість за процентами, нарахованими на підставі статті 625 ЦК України.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 у свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 738,91 грн, з яких 22 369,57 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 37 962,72 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 12 406,62 – заборгованість за процентами, нарахованими на підставі статті 625 ЦК України.
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 04 березня 2026 року у цій справі позов ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 14866910 від 20 грудня 2024 року в розмірі 60 332,29 грн, з яких 22 369,57 грн – заборгованість за тілом кредиту, 37 962,72 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» 2 009,23 грн судового збору.
Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 через свого представника Комаса О. В. подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 27 травня 2026 року – дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача.
Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За матеріалами справи судом встановлено, що 20 грудня 2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1486-6910 продукту «На все» в електронній формі з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора А9392. За умовами укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 18 000 грн, строк кредитування – 300 днів, базовий період – 14 днів, комісія за видачу кредиту – 20,00 % від суми кредиту, знижена процентна ставка – 0,9 % в день, стандартна процентна ставка – 1,00 % в день (а. с. 12-22).
На виконання укладеного кредитного договору кредитодавець 20 грудня 2024 року перерахував позичальнику кредитні кошти у розмірі 18 000 грн за допомогою системи LiqPay, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 2567386845 від 20 грудня 2024 року (а. с. 28).
Також додатковими угодами до договору про відкриття кредитної лінії № 1486-6910 від 20 грудня 2024 року кредитодавець та позичальник погодили про надання додаткових кредитних коштів, а саме додатковою угодою № 1 від 02 січня 2025 року коштів у розмірі 2 000 грн, додатковою угодою № 2 від 20 січня 2025 року коштів у розмірі 3 500 грн, додатковою угодою № 3 від 24 лютого 2025 року коштів у розмірі 1 200 грн, додатковою угодою № 4 від 09 березня 2025 року коштів у розмірі 1 300 грн, додатковою угодою № 5 від 23 квітня 2025 року коштів у розмір 1 500 грн (а. с. 31 зворот-33, 37 зворт-39, 43 зворот - 45, 49 зворот-51).
На виконання укладених додаткових угод до договору кредитодавець перерахував позичальнику кредитні кошти відповідно у розмірі 2 000 грн, 3 500 грн, 1 200 грн, 1 300 грн, 1 500 грн, що підтверджується довідкою ТзОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 30 жовтня 2025 року за вихідним № 7/17299, квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 2574740950 від 02 січня 2025 року та квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 2585321879 від 20 січня 2025 року (а. с. 23-27, 29, 30).
Крім того судом встановлено, що позичальник належним чином не виконував взятих на себе зобов?язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 21 жовтня 2025 року складає 72 738,91 грн, з яких 22 369,57 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 37 962,72 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 12 406,62 – заборгованість за процентами нарахованими на підставі статті 625 ЦК України (а. с. 55-58).
28 жовтня 2025 року позивач ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» на адресу відповідача ОСОБА_1 надіслав вимогу про усунення порушень умов договору № 1486-6910 від 20 грудня 2024 року, в якій зазначено про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 72 738,91 грн (а. с. 59 зворот).
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.  Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (стаття 639 ЦК України).
Статтями 526, 527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію (частина 1 статті 3 Закону).
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.  У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).
Звертаючись в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» на підтвердження укладення з відповідачем кредитного договору надав суду електронні докази, а саме: договір про відкриття кредитної лінії № 1486-6910 продукту «На все» від 20 грудня 2024 року, додаткову угодою № 1 від 02 січня 2025 року, додаткову угоду від 20 січня 2025 року, додаткову угоду № 3 від 24 лютого 2025 року, додаткову угоду № 4 від 09 березня 2025 року, додаткову угоду № 5 від 23 квітня 2025 року, довідку ТзОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 30 жовтня 2025 року за вихідним № 7/17299, квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» від 20 грудня № 2567386845, квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» № 2574740950 від 02 січня 2025 року, квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» № 2585321879 від 20 січня 2025 року.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем надано належні докази, які свідчать про укладення з відповідачем 20 грудня 2024 року кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.
При цьому судом встановлено, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов?язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.
Позивач ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 у свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 72 738,91 грн, з яких 22 369,57 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 37 962,72 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 12 406,62 – заборгованість за процентами, нарахованими на підставі статті 625 ЦК України.
Суд першої інстанції частково задовольнив позов та ухвалив стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 332,29 грн, з яких 22 369,57 грн – заборгованість за тілом кредиту, 37 962,72 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Колегія суддів також погоджується з висновками місцевого суду про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за процентами, нарахованими на підставі статті 625 ЦК України, у розмірі 12 406,62 грн з огляду на таке.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2024 року, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався Указами Президента України. Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року по даний час в Україні безперервно діє воєнний стан.
Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача заборгованості за процентами нарахованими на підставі статті 625 ЦК України в розмірі 12 406,62 грн.
Будь-яких доказів на спростування проведеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитом сторона відповідача суду не надала, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 332,29 грн.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неспівмірність розміру процентів з розміром наданого кредиту та про несправедливість умов договору в частині нарахування відсотків за процентною ставкою в розмірі 0,90 % - 1 % на день.
З урахуванням оплатного характеру кредитного договору відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін в укладеному між сторонами договорі. Крім того визначений договором розмір денної процентної ставки відповідає положенням частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 04 березня 2026 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді