Справа № 638/23091/25
н/п 2/953/2842/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 червня 2026 року м.Харків
Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Кот Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» - Наваренко В.Г. звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 52250,59 гривень, сплачений ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 гривень.
В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 29.03.2018 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі до 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа- Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором Банк виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20.09.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 52250,59 гривень. 20.09.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 29.03.2018, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість в розмірі 52250,59 грн.
Також вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 25.02.2026 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – передано на розгляд до Київського районного суду м.Харкова.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2026 справу передано для розгляду головуючій судді С.М. Лисиченко.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
27.04.2026 до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_1 на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідачка посилається на те, що з урахуванням викладених в поданій позовній заяві обставин, відповідач не визнає позовні вимоги, виходячи з наступного: з виписки по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 вбачається, що станом на 20.09.2021 банком нараховано позичальнику щомісячне списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки на загальну суму 26579,85 грн. 3 наданих позивачем документів не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» не зазначило та не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх Банком зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач вважає, що банком неправомірно нараховано позичальнику щомісячне списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки на загальну суму 26579,85 грн, тому вона підлягає вираховуванню із загального розміру заборгованості. Відтак вважає, що вимога про стягнення з відповідача комісії за обслуговування основної карти є безпідставною та незаконною з огляду на норми чинного законодавства та актуальну судову практику. З урахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між нею та АТ «Альфа-Банк», слід дійти висновку про те, що їй було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Отже, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме заборгованість по комісії за обслуговуванню кредиту в розмірі 26579,85 грн, а тому не підлягає задоволенню та стягненню. 
Також вказує, що відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу у вказаному позивачем розмірі, а саме 9200 грн, оскільки як вбачається із суті позовної заяви, така справа є стандартною для позивача - фінансової компанії, яка за договорами факторингу придбала значну кількість прав вимоги за кредитними договорами. А тому вказане свідчить про явне завищення вказаного позивачем розміру витрат на підготовку стандартної позовної заяви з додатками - 9200 грн, які насправді мають бути значно меншими. З огляду на складність справи, витрачений адвокатом час, вважає, що розмір пред`явлених ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до відшкодування витрат на надання йому правничої допомоги є завищеним щодо іншої сторони спору. Враховуючи, що позов був поданий до суду директором ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС", розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження, цивільна справа є типовою, містить невеликий об`єм доказів (цивільна справа в 1 томі), то вважає, що обсяг наданих юридичних послуг та виконаних робіт не співмірний з розміром заявлених витрат на правничу допомогу, виключних обставин, що потребували такого значного часу на підготовку позовної заяви та відповідних додатків до неї, адвокатом не наведено, а тому є підстави просити суд зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн.
На підставі наведеного просить суд в задоволенні позовної заяви в частині стягнення 26579,85 грн відмовити та зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу заявлену позивачем.
Представник позивача у судове засідання, призначене на 05.06.2026, не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшла заява представника позивача ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" – Євтодьєва А.О. з проханням розгляд справи № 638/23091/25 проводити без участі представника ТОВ "Еліт Фінанс". Складу суду довіряє, відводів не заявляє. Права відомі та зрозумілі. Позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.
Відповідачка у судове засідання, призначене на 05.06.2026, не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Згідно із ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, що 29 березня 2018 року ОСОБА_1 підписано оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої позичальник пропонує ПАТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії (далі – Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», укладеного між нею та Банком (далі- Договір). Відповідно до вказаної оферти, зазначено умови Угоди: 
І. Тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії (далі – Кредит або Кредитна лінія). Найменування продукту: «Альфа Соппес». Мета Кредиту – для особистих потреб.
ІІ. Умови обслуговування Кредитної картки: Пропонує Банку відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні (далі – Рахунок) та випустити міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD строком дії 3 (три з моменту випуску (далі – Кредитна картка).
ІІІ. Умови надання Кредитної лінії: Ліміт Кредитної лінії у розмірі 2000000 грн. Процентну ставку за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропонує встановити у розмірі 26% річних. Тип процентної ставки – фіксована. Суму Кредиту, що буде доступна їй в будь-який час протягом строку дії Кредитної лінії та Угоди у межах ліміту Кредитної лінії, вказаного в цій Оферті на укладання Угоди (далі – Оферта), просить повідомити їй у порядку, визначеному Договором. Зобов`язання Банку щодо надання Кредиту є відкличним та безризиковим.
IV. Умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором: Обов`язковий мінімальний платіж пропонує встановити у розмірі 5% від суми Загальної заборгованості за Кредитною лінією (далі – ОМП), але не менше 50 грн. Дату сплати ОМП пропонує визначати відповідно до умов Додатку №4 до Договору. Платежі з повернення Кредиту пропонує здійснювати відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропонує навести в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору. Пропонує Банку щомісячно в останній день Розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору.
V. Інші умови: У разі настання відкладальних обставин, що визначені Договором, пропонує застосовувати умови Програми «Моментальне розстрочка на карту», що вказані у Додатку № 4 до Договору. У Розділі ІІІ Додатку №4 до Договору визначаються такі умови Програми «Моментальна розстрочка на карту»: - сума Кредиту, - процентна ставка, - строк користування Кредитом, - комісійні винагороди (у випадку їх наявності), - порядок сплати кредиту за Програмою «Моментальна розстрочка за карту».
У разі отримання Банком інформації, стосовно того, що вона є військовозобов`язаним-мобілізованим, та/або на її рахунки накладається арешт, пропонує з дати отримання такої інформації, змінювати умови користування кредитними коштами по Програмі «Моментальна розстрочка на карту» на умови користування коштами відновлювальної кредитної лінії, що здійснюються згідно з п.3.4. Розділу І Додатку № 4 до Договору. Всі відносини між нею та Банком та істотні умови надання та користування Кредитом, які не врегульовані Угодою, пропонує врегулювати Договором. Діюча редакція Договору розміщена за електронно аxpecoю www.alfabank.com.ua.
VI. Гарантії Клєнта: Підписанням Оферти Лимонова Д.М. беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлений (на) у письмовій формі: - зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту; - з інформацєю, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. Строк відповіді на цю пропозицію складає 30 робочих дня з моменту її подання Банку. Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту.
Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії отримала 29.03.2018 підпис позичальника.
Також 28.03.2018 ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, умови якого є аналогічними оферті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 29.03.2018.
Як встановлено судом та не заперечується відповідачкою, ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконало, відкривши ОСОБА_1 поточний рахунок та встановивши кредитний ліміт.
20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, за умовами якого АТ «Альфа-Банк» передає (відступає) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у Додатку № 1-1.
Згідно з п. 2.3 договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни прав вимоги Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього договору.
Відповідно до п. 4.2 договору фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити Клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 12844800,00 грн, шляхом перерахування на рахунок Клієнта, відкритого в АТ «Альфа-Банк», в дату підписання договору.
Згідно витягу з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021, АТ «Альфа-Банк» передано ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» право вимоги за договором № МТС-630888769 від 29.03.2018, боржником за яким є ОСОБА_1 , розмір заборгованості – 52250,59 грн.
Крім цього, на підтвердження переходу права вимоги позивач надав акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 та платіжне доручення № 559 від 20.09.2021 на суму 12844800,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становить 52250,59 грн, який складається з: - 46145,37 грн прострочене тіло кредиту, - 4924,16 грн – відсотки за користування кредитом, - 1181, 06 грн овердрафт (несанкціонована заборгованість).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Отже, судом встановлено, що 29.03.2018 між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору.
Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, суд вважає, що між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір.
З наданих позивачем документів вбачається, що банк виконав свої зобов`язання.
Відповідачкою не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також не надано доказів, які підтверджують повернення кредиту в повному обсязі.
Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять.
Щодо відступлення права вимоги за Кредитним договором від 29.03.2018 від ПАТ «Альфа-Банк» до позивача, суд зазначає таке.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність».
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 ЦК України).
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Враховуючи подані позивачем документи та вищевказані положення законодавства, суд доходить висновку, що перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача про стягнення з відповідача указаної заборгованості, підтверджений належними та допустимими доказами.
Відсутність доказів повідомлення ОСОБА_1 про заміну кредитора не звільняє її як боржника від виконання свого зобов`язання, доказів належного виконання якого на користь первісного кредитора банку після відступлення права вимоги вона не надала.
Щодо розміру заборгованості відповідача за кредитним договором від 29.03.2018, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 526, 611, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступи до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Так, у позові зазначено, що станом на 20.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 за договором від 29.03.2018 становить 52250,59 гривень.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становить 52250,59 грн, який складається з: 46145,37 грн прострочене тіло кредиту; 4924,16 грн – відсотки за користування кредитом; 1181, 06 грн овердрафт (несанкціонована заборгованість).
З означеного розрахунку вбачається, що у період з 29.03.2018 по 29.08.2021 здійснювалося нарахування комісії РКО, яка сплачувалася в поточних періодах. Загальний розмір нарахованої та сплаченої комісії РКО становить 27524,54 грн.
Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються споживачу та за які була встановлена комісія, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Отже, судом встановлено, що первісним кредитором безпідставно нараховувалась комісія у загальному розмірі 27524,54 грн, яка, як вказано в розрахунку заборгованості, була сплачена в поточних періодах та на кінець періоду заборгованість по комісіям відсутня, відповідно, сплачені відповідачкою кошти у розмірі 27524,54 грн безпідставно було спрямовано первісним кредитором на погашення комісії.
Оскільки положення договору від 29.03.2018 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії РКО суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, відтак, суд вважає, що у кредитодавця були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 комісії РКО у загальному розмірі 27524,54 грн, яка за своєю правової природою не є тілом кредиту.
Одночасно, з урахуванням внесених відповідачем грошових коштів у розмірі 27524,54 грн, які банком були спрямовані на погашення заборгованості за комісією, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру указаної позивачем заборгованості на цю суму.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, у зв`язку з наявністю заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду з позовом саме про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є обраним позивачем способом захисту свого порушеного цивільного права, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем згідно договору від 29.03.2018.
Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку, що відповідачка порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачеві за відступлення права вимоги борг не сплатила, за таких обставин наявні законні підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24726,05 гривень (52250,59 грн. – 27524,54 грн = 24726,05).
Щодо розподілу судових витрат.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 47,32 % (24726,05*100/52250359=47,322049378) на суму 1432,85 (3028/100*47,32=1432,8496).
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 200,00 грн суд зазначає таке.
Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав.
У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом і формами та може включати консультації, роз`яснення, складення позовів, звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу є гарантованою державою можливістю кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин з іншими суб`єктами права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі – Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги є домовленістю, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро або адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, визначених договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання такої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок сплати та умови повернення визначаються договором про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає порядок здійснення провадження у справі в межах, установлених цим Кодексом, відповідно до принципу пропорційності, враховуючи завдання цивільного судочинства, необхідність забезпечення розумного балансу між приватними та публічними інтересами, особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, значення її розгляду для сторін, час, необхідний для вчинення процесуальних дій, а також розмір судових витрат, пов`язаних із такими діями.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом, крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, визначеному законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у три етапи: попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України), визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України), та розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До таких витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої – шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи зазначені витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей такого розподілу розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі належних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт і їх вартості, яка сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру таких витрат учасник справи подає детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У разі недотримання зазначених вимог суд за клопотанням іншої сторони може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання.
Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 9 200,00 грн, та просив стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь.
На підтвердження понесених витрат позивач надав: договір про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03 липня 2024 року, укладений між позивачем та адвокатом Литвиненко О. І.; акт приймання-передачі наданих послуг № 4 від 02 червня 2025 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Литвиненко О. І.
Судом встановлено, що 03 липня 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О. І. укладено договір про надання юридичних послуг № 03-07/24. Відповідно до умов договору адвокат зобов`язався надавати замовнику послуги із захисту його прав та інтересів під час розгляду судами будь-якої інстанції справ, учасником яких є замовник.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що вартість послуг адвоката визначається з розрахунку 2 000 грн за одну годину роботи без ПДВ. Конкретна сума оплати визначається в актах наданих послуг, погоджених сторонами.
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг адвокат надав, а замовник прийняв юридичні послуги відповідно до договору № 03-07/24. Акт містить перелік виконаних робіт та відомості про час, витрачений на їх виконання. Загальна тривалість наданих послуг становить 4 години 40 хвилин, а їх загальна вартість — 9 200 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24).

У зазначеній постанові Верховний Суд наголосив, що основними засадами цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких належать і витрати на професійну правничу допомогу.
При визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд повинен враховувати складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на їх виконання, значення справи для сторони, а також співмірність заявлених до відшкодування витрат.
Крім того, Верховний Суд звернув увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення. При цьому суд не вправі з власної ініціативи зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки це суперечило б принципам диспозитивності та змагальності цивільного процесу.
Аналогічні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19.
У зазначених судових рішеннях наголошено, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має оцінювати їх дійсність, необхідність та розумність з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, обсягу виконаних робіт та значення справи для сторін.
У заявах по суті справи відповідачка зазначила, що дана справа є типовою для позивача як фінансової компанії, яка за договорами факторингу набула значну кількість прав вимоги за кредитними договорами. На її думку, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 200 грн є явно завищеним та не відповідає складності справи.
Відповідачка вказала, що позовну заяву підписано керівником ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, є типовою для цієї категорії спорів та містить незначний обсяг доказів. На її переконання, обсяг наданих юридичних послуг і виконаних робіт не є співмірним із заявленим до відшкодування розміром витрат, а будь-яких виняткових обставин, які б зумовлювали значні часові витрати на підготовку позовної заяви та доданих до неї документів, представником позивача не наведено. У зв`язку з цим відповідачка просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1 000 грн.
Оцінюючи доводи сторін та подані докази, суд виходить із того, що заявлені до відшкодування витрати мають відповідати критеріям реальності, необхідності та розумності, а також бути співмірними зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та часом, витраченим на їх виконання.
Враховуючи характер спірних правовідносин, категорію та складність справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг наданих адвокатом послуг, кількість підготовлених процесуальних документів, а також принципи розумності, співмірності та справедливості судових витрат, суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 200 грн є завищеним.
З огляду на викладене суд вважає обґрунтованим визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, у сумі 5 000 грн, яка відповідає критеріям реальності, необхідності, розумності та співмірності. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 47,32 %, що становить 2 366 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8,11-13,76, 81,141, 509, 525, 526, 625, 628, 1050 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 29.03.2018 у розмірі 24726 (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять шість) гривень 05 копійок.
У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1432 (одна тисяча чотириста тридцять дві) гривні 85 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 366 (дві тисячі триста шісдесят шість ) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ЄДРПОУ 40340222, місцезнаходження: м. Київ, пл. Солом`янська, 2; 
відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 .

Суддя - С.М. Лисиченко