ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2026 р. справа № 300/2230/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тязів-Агро" про стягнення коштів в сумі 1 199 056,87 грн 

ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (далі також - позивач), 08.04.2026 звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тязів-Агро" (далі також - відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 1 199 056,87 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 13.03.2026 сума податкового боргу відповідача становить 1 199 056,87 грн, внаслідок несплати податку на прибуток приватних підприємств та орендної плати з юридичних осіб. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі. Встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов (а.с.54-55).
Відповідачем 16.04.2026 отримано ухвалу про відкриття провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 58).
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Суд зазначає, що відповідачем не було надано у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву. 
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Станом на 13.03.2026 сума податкового боргу відповідача становить 1 199 056,87 грн, внаслідок несплати податку на прибуток приватних підприємств у сумі 796 329,00 грн, згідно уточнюючої податкової декларації за 2025 рік, поданої 09.03.2026 на суму 796 329,00 грн та орендної плати з юридичних осіб згідно податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2025 рік від 17.02.2025 у сумі 158 960,42 грн, податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2026 від 20.02.2026 у сумі 26 800,46 грн, згідно податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2025 рік від 11.02.2025 у сумі 11 032,94 грн, податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2026 рік від 20.02.2026 у сумі 1 985,93 грн, згідно податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2025 рік від 14.02.2025 у сумі 102 204,05 грн, податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2026 рік від 20.02.2026 у сумі 18 396,73 грн, штрафні санкції на суму 5 764,77 грн згідно податкового повідомлення-рішення №00190180407 від 09.07.2025 на суму 5 764,77 грн, винесеного на підставі акту про результати камеральної перевірки №15528/09-19-04-07/41837183 від 08.07.2025, згідно податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2025 рік від 11.02.2025 у сумі 54 471,76 грн, податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2026 рік від 20.02.2026 у сумі 4 276,01 грн, штрафні санкції на суму 34,00 грн згідно податкового повідомлення-рішення №0222930407 від 21.08.2025 на суму 34,00 грн, винесеного на підставі акту про результати камеральної перевірки №18168/09-19-04-07/41837183 від 19.08.2025, згідно податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2025 рік від 11.02.2025 у сумі 8 748,15 грн, податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2026 рік від 20.02.2026 у сумі 643,41 грн, штрафні санкції на суму 102,00 грн згідно податкового повідомлення-рішення №0222940407 від 21.08.2025 на суму 102,00 грн, винесеного на підставі акту про результати камеральної перевірки №18168/09-19-04-07/41837183 від 19.08.2025, пеня на суму 9 307,28 грн, нарахована на підставі статті 129 ПК України з урахуванням вимог ЗУ щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID - 19) та підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків (а.с.5-14).
Зазначені податкові повідомлення-рішення не були оскарженні в адміністративному чи судовому порядку, а отже набули статусу узгоджених.
Посилаючись на несплату відповідачем узгоджених податкових зобов`язань у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу. 
Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з такого. 
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. 
Згідно з п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
У відповідності до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
При цьому, підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 
Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк. 
Відповідно до п. 57.3 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. 
У відповідності до п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається (вручається) платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області сформовано податкову вимогу форми "Ю" від 20.01.2021 №2641-13, яка 03.02.2021 отримана представником відповідача, про що відображено підписом у відповідній графі податкової вимоги (а.с.6). 
Сторонами у справі доказів оскарження зазначених податкових вимог у встановленому законом порядку не надано. 
Пунктом 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно п. 95.3 ст. 95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.4. ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Довідкою позивача про борг за платежами Товариства з обмеженою відповідальністю "Тязів-Агро" код ЄДРПОУ 41702379 від 24.09.2024 встановлено, що орендна плата з юридичних осіб та податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості станом на 24.09.2024 становить 1 199 056,87 грн, з них 1 183 848,82 грн - податкові зобов`язання, 5 900,77 грн - штрафні санкції, 9 307,28 грн - пеня (а.с. 4).
Зважаючи на те, що відповідачем сума податкового боргу станом на день звернення позивача з даним позовом добровільно не сплачена, суд дійшов висновку, що податкова заборгованість позивача у сумі 1 199 056,87 грн підлягає стягненню в судовому порядку.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
За таких обставин, судом визнано позовні вимоги правомірними та обґрунтованими, а позов - таким, що підлягає задоволенню. 
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:
позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 43968084, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тязів-Агро" (код ЄДРПОУ - 41837183, вул. Калуська, буд. 63-Ж, с. Залуква, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77160) про стягнення коштів в сумі 1 199 056,87 грн - задовольнити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тязів-Агро" (код ЄДРПОУ - 41837183, вул. Калуська, буд. 63-Ж, с. Залуква, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77160) в дохід бюджету податковий борг в сумі 1 199 056 (один мільйон сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятдесят шість) гривень 87 копійок з розрахункових рахунків у банках, які обслуговують дане підприємство та за рахунок готівки, що належить відповідачу. 
Позивачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд". 
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Микитюк Р.В.