ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/6536/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 280/6536/25 (суддя Новікова І.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач) від 04.07.2025 №111050002454 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначала, що вона у встановленому порядку звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте відповідач протиправно відмовив у задоволенні заяви. Позивач вважає, що наданими відповідачу документами підтверджується фактичне проживання її на території с.Переїзд Овруцького району Житомирської області, протягом 1986 – 1990 років, яке віднесено до зони безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення. З урахуванням викладеного просила задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.07.2025 №111050002454 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.
Із рішенням суду не погодилися позивач та відповідач, ними були подані апеляційні скарги.
Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, позивач просить рішення суду скасувати в оскарженій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Позивач стверджує, що архівна довідка Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області від 26.08.2021 №Д/454, чітко підтверджує факт проживання позивача 1986-1990 роках у зоні безумовного (обов`язкового) відселення. Вважає, що відсутність у архівній довідці №Д/454 від 26.08.2021, виданій архівним відділом Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, конкретної дати, з якої фактично почала проживати позивач в с. Переїзд Овруцького району Житомирської області, не може спростувати факт постійного проживання позивача в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, що підтверджено самою довідкою та свідченнями односельців. На думку позивача, суд першої інстанції протиправно не врахував, що на підтвердження проживання у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 1986 році є посвідчення серія НОМЕР_1 від 31 березня 2000 року видане ОСОБА_1 Кіровоградською обласною державною адміністрацією
Відповідач в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що в архівній довідці вказана лише дата вибуття позивача з с.Переїзд, однак не зазначено дату початку періоду проживання, та відомості про періоди постійного проживання позивача на територіях радіоактивного забруднення не є конкретизованими. За умови такої неточності, позивачу необхідно надати підтверджуючу довідку із належно зазначеними періодами постійного проживання. Вважає, законним рішення щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до п.2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки не підтверджено проживання позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення на 01.01.1993 рік.
Сторони не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги один одного.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, приходить до висновку, що скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що 26.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.07.2025 №111050002454 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, відповідно до п.2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки не підтверджено проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення на 01.01.1993.
Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, яким частково задоволено позовні вимоги, та вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення (далі – Закон №796-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №796-ХІІ, підставами для відселення громадян з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, є положення Концепції проживання населення на територіях України з підвищеними рівнями радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Етапи відселення визначаються Концепцією.
Населення, яке проживає у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, підлягає обов`язковому відселенню.
Кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому об`єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров`я самостійно приймати рішення про дальше проживання на цій території чи відселення.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 31.03.2000 ОСОБА_1 має статус громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (Категорія 3).
Відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років – 4 роки* та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.
Відповідно до примітки до ст.55 Закону №796-ХІІ, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Згідно ч.3 ст.55 Закону №796-ХІІ, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є:
1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;
2) факт проживання чи праці у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, станом на 1 січня 1993 року, проживання або відпрацювання у цій зоні не менше 2 років;
3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону №796-XII.
Початкова величина зменшення пенсійного віку (4 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 1 рік проживання на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII становить 9 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.
За змістом статті 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу особи як потерпілої від Чорнобильської катастрофи, яка проживає на забрудненій території, є довідка про період проживання на цій території, яка видається органом місцевого самоврядування.
В якості доказу про період проживання на забрудненій території, позивачем надано архівну довідку від 26.08.2021 №Д/454, видану архівним відділом Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, та в якій зазначено про те, що у погосподарській книзі с.Переїзд Овруцького району Житомирської області за 1986-1990 роки значиться ОСОБА_1 , 1970 р.н., які дійсно проживала в с.Переїзд і вибула 12.11.1990 в с.Новогригорівка-1 Долинського району Кіровоградської області.
При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, с.Переїзд Овруцького району Житомирської області відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.
Отже, позивач має право користуватися пільгами передбаченими Закону №796-XII, у зв`язку із проживанням на території зони безумовного (обов`язкового) відселення.
Проте, архівна довідка від 26.08.2021 №Д/454 не містить дати початку проживання ОСОБА_1 на території с.Переїзд Овруцького району Житомирської області, оскільки в ній зазначено лише рік початку проживання (1986).
У даному випадку саме факт проживання на зазначеній території у з моменту аварії на ЧАЕС (26.04.1986) по 31.07.1986 надає право на зменшення пенсійного віку на 4 роки.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлення факту чи проживала ОСОБА_1 на території с.Переїзд Овруцького району Житомирської області у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 має суттєве значення для вирішення права на призначення пенсії, оскільки надає право на зменшення пенсійного віку одразу на 4 роки.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:
потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
В даному випадку позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження проживання з 26.04.1986 по 31.07.1986 на території с.Переїзд Овруцького району Житомирської області, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження дати початку проживання на зазначеній території.
Щодо письмових пояснень свідків, які наявні в матеріалах справи, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливість підтвердження періоду проживання на території зони безумовного (обов`язкового) відселення показами свідків.
Такі обставини мають бути підтверджені документами про проживання, видані органами місцевого самоврядування.
Щодо посилання позивача на посвідчення серії НОМЕР_1 від 31 березня 2000 року, як підтвердження проживання позивача у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 1986 році, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23 окремо наголосив, що враховуючи встановлений абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 перелік документів, що подається особою для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII.
Разом з тим, посилання відповідача на те, що архівна довідка від 26.08.2021 №Д/454 взагалі не може бути прийнята в якості доказу проживання на території зони безумовного (обов`язкового) відселення, є безпідставним.
Так, відповідачем не обґрунтовано неврахування періоду проживання на території зони безумовного (обов`язкового) відселення з 01.01.1987 по 12.11.1990, оскільки з архівної довідки від 26.08.2021 №Д/454 можливо підтвердити зазначений період.
Проте, відповідач одразу відмовив позивачці у призначенні пенсії, хоча подані неї документи не надавали підстав вважати про відсутність у неї права на призначення пенсії.
За таких обставин, відмова у призначенні пенсії є передчасною та такою, що здійснена без повного та всебічного вивчення поданих позивачем документів, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.07.2025 №111050002454 підлягало скасуванню.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обраним судом способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не спростовують правильних висновків суду. Апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 280/6536/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак