Справа №521/4349/26 
Номер провадження 3/521/1910/26
ПОСТАНОВА
05 травня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Передерка Д.П., при секретарі Ковач Е.В., за участю прокурора Пашкевич О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , при розгляді матеріалів, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, –
ВСТАНОВИВ:
До Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за протоколом №353/2026 від 20.03.2026 року у відношенні ОСОБА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , припиняючи з 25.11.2025 року діяльність на посаді державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м. Одеса), будучи державним службовцем 9 рангу категорії «В» та суб`єктом декларування відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 23.01.2026 року, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
02 жовтня 2025 року відповідно до наказу Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), №5435-к від 24.09.2025 року  ОСОБА_1 , було призначено на посаду державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі.
03.11.2025 року відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №6034-к ОСОБА_1 , було присвоєно 9 ранг державного службовця в межах категорії «В»
25.11.2025 року до відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №6198-к від 12.11.2025 року ОСОБА_1 , звільнено з посади державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі.
Згідно ч. 1, п. 1, п. п. «в» ст. З Закону, суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону - є державні службовці.
Згідно п. З ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу», інші посади державної служби, не віднесені до категорії «А» і «Б» віднесено до посад категорії «В» державної служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу», посадова особа державної служби - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.
Згідно ст. 1 Закону, державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб`єкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю.
Таким чином, державний виконавець Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування та суб`єктом на якого поширюється дія Закону відповідно п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону зобов`язаний виконувати вимоги Закону, в тому числі визначені ч. 2 ст. 45 вказаного Закону в частині обов`язку подати декларацію при припиненні діяльності.
У відповідності до п. 15 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у п. 1, п. п. «а», «в»-«ґ» п. 2, п. 4 ч. 1 ст. З цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Згідно а. 1 ч. 2 ст. 45 Закону особи, зазначені у п. 1, п. п. «а», «в»-«ґ» п. 2 ч. 1 ст. З цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
12.10.2023 року набрав чинності Закон України №3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону «Права Національного агентства», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.
Згідно п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону «Повноваження Національного агентства», до повноважень Національного агентства належить надання рекомендаційних роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів.
Відповідно до Роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції №4 від 13.11.2023 «Щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного фонду» визначено, що декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності.
Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.
Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру, крім декларації кандидата на посаду.
Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у п. п. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону, у тому числі перебування на посадах, зазначених у п. 1, п. п. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону.
Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00 год. 00 хв. дня, наступного за днем припинення діяльності
Частина 1 ст. 241-1 КЗпП України «Обчислення строків, передбачених цим Кодексом» визначає, що строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Частина 5 вказаної статті встановлює, що коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.
Строком перебування особи в часі як такої що «припиняє діяльність», зазначеного в абзаці першому ч. 2 ст. 45 Закону, є останній день перебування працівника в трудових правах та обов`язках визначених у наказі про звільнення, а з наступного дня особа вважається звільненою, тобто такою що припинила трудові права та обов`язки.
Таким чином, державний виконавець Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі,  ОСОБА_1 , як особа яка припиняє 25.11.2025 року діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, була зобов`язана подати декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, до 00 год. 00 хв. 26.12.2025 року.
Проте, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, подав відповідну декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, лише 23.01.2026 року о 09 год. 15 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Також, згідно відповіді на запит за підписом керівника управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства з питань запобігання корупції А. Ковтуненко (вихідний №71- 03/4127/20 від 06.02.2020), зазначено, що усі документи, які суб`єкт декларування подав до інформаційно - телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зберігаються в ІТС Реєстр й автоматично оприлюднюються (за винятком конфіденційної інформації) у публічній частині ІТС Реєстр відповідно до цього Порядку. Дата в публічній частині ІТС Реєстру відповідає фактичній даті подання документів суб`єктами декларування.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У тому числі, відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно листа за підписом Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Мангул О.А. (вихідний №44-01/8418/19 від 06.02.2019 року), Закон не передбачає затвердження Національним агентством обґрунтованого висновку або повідомленні із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за частинами першою, другою статті 172-6 КУпАП.
Згідно із ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Факт несвоєчасності подачі відповідної декларації ОСОБА_1 , встановлений.
Поважні причини несвоєчасної подачі відповідної декларації ОСОБА_1 , не встановлені.
Таким чином,  ОСОБА_1 , припиняючи з 25.11.2025 року діяльність на посаді державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі, будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на вказаній посаді, вчинив дії, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями.
Прокурор у судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за викладеними в протоколі обставинами та застосувати до нього покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
ОСОБА_1 , у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнав та щиро розкаявся у вчиненому. 
Вивчивши матеріали адміністративної справи та вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ... протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, до суду надані наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №353/2026 від 20.03.2026 року;
- копія декларації при звільненні, особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, яка була подана 23.01.2026 року о 09 годині 15 хвилин;
- повідомлення Національного агентства про факт неподання або несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 04.02.2026 року №11011/0/06-26;
- копія наказу від 24.09.2025 року №5435-к про призначення ОСОБА_1 , на посаду;
- копія наказу від 12.11.2025 року №6198-к про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ,
- пояснення ОСОБА_1 , від 10.03.2025 року та інші матеріали справи. 
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною 2 статті 33 КУпАП України встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
На підставі вищевикладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, те, що останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, інші обставини справи, суд вважає, що необхідним і достатнім для попередження нових правопорушень та виховання особи в дусі додержання Законів України буде накладення на правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 23, 33, 245, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
ПОСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 гривень 60 копійок. 
Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з моменту її проголошення.

Суддя: Дмитро Передерко