ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
08 червня 2026 року м. Херсон
Номер справи: 766/2068/26
Номер провадження: 22-ц/819/999/26
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Склярської І.В. ,
суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу адвоката Сьори Оксани Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 травня 2026 року (під головуванням судді Хайдарової І.О.), у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради, Орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Виконавчий комітет Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради про усунення перешкод у вихованні та визначення порядку участі у вихованні дитини.
встановив:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських пра відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У березні 2026 року адвокат Семенов Є.С., який діє від імені ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив: 
-Зобов`язати ОСОБА_1 , не перешкоджати ОСОБА_2 , брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
-Визначити умови здійснення ОСОБА_2 , права на особисте виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистого і безперешкодного спілкування засобами дистанційного зв`язку; особистого і безперешкодного спілкування з дитиною за місцем її проживання, а також подорожей разом з дитиною за згодою останньої та домовленістю з матір`ю під час перебування ОСОБА_2 у відпустці або звільненні з місця розташування військової частини.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 травня 2026 року суд постановив:
-у задоволенні клопотання представника позивачки про витребування доказів відмовити.
-клопотання представника позивачки про виклик та допит свідків задовольнити.
-викликати в судове засідання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Явку свідків покласти на сторону, відповідно до клопотання якого викликано свідків. Дату та час допиту свідків визначити після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
-Замінити третю особу Орган опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради належною Виконавчим комітетом Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради.
-Прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та визначення порядку участі у вихованні дитини.
-Залучити до участі у справі в якості третьої особи за зустрічним позовом Виконавчий комітет Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради. 
-Визначити ОСОБА_1 п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
-Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання ВПО: АДРЕСА_3 ), треті особи: Виконавчий комітет Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради (ЄДРПОУ 44312031, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Гімназична, буд. 7), Орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (ЄДРПОУ 37333608, місцезнаходження: м. Київ, Контрактова площа, буд. 2) про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання ВПО: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) , третя особа: Виконавчий комітет Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради (ЄДРПОУ 44312031, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Гімназична, буд. 7) про усунення перешкод у вихованні та визначення порядку участі у вихованні дитини зупинити до закінчення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України..
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі адвокат Сьора О.М., яка діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2026 року в частині зупинення провадження і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Сьора О.М., яка діє від імені ОСОБА_1 , зазначає, наступне: 
- дана справа стосується насамперед захисту прав та найкращих інтересів малолітньої дитини, а тому її розгляд не може бути фактично заблокований на невизначений строк лише з підстав проходження одним із учасників військової служби. Предметом спору у даній справі є позбавлення батьківських прав, тобто питання, яке безпосередньо впливає на правовий статус дитини, її стабільність, психологічний стан, можливість належної реалізації прав та законних інтересів, а також на подальше сімейне та соціальне середовище, у якому дитина виховується. Метою зупинення провадження є забезпечення реалізації процесуальних прав військовослужбовця, а не створення умов для безпідставного затягування розгляду справи, особливо у категоріях спорів, що стосуються прав та інтересів дітей. Також апелянтом вказано, що перебування ОСОБА_2 на військовій службі розпочалося лише 08.11.2025 року, тоді як обставини, покладені в основу позову про позбавлення батьківських прав, охоплюють тривалий період, починаючи з 2022 року. Таким чином, сама по собі військова служба не перебуває у причинно- наслідковому зв`язку із виникненням спору та не може слугувати підставою для невизначеного відтермінування вирішення питання щодо захисту прав дитини.
- ОСОБА_2 фактично реалізує своє право, як сторона провадження, на участь у справі через належного уповноваженого представника - адвоката, який здійснює представництво його інтересів у суді, подає процесуальні документи, а саме відзив на позовну заяву, зустрічний позов, письмові пояснення, формує правову позицію сторони та бере участь у судовому процесі від його імені. Вказані обставини свідчить про наявність належної комунікації між ОСОБА_2 та його представником, а також про можливість повноцінного здійснення процесуальних прав без особистої участі самого відповідача у кожному судовому засіданні. Оскільки чинне цивільне процесуальне законодавство України прямо передбачає можливість участі сторони у справі через представника, факт проходження військової служби не є безумовною та автоматичною підставою для повного зупинення розгляду справи. В апеляційній скарзі вказано, що суд першої інстанції не встановив, які саме конкретні процесуальні дії неможливо здійснити за участю представника ОСОБА_2 , не навів обґрунтування, чому присутність самого відповідача є критично необхідною саме на даній стадії розгляду справи, а також не перевірив можливість забезпечення його участі дистанційно, зокрема в режимі відеоконференції. 
- Аналізуючи норми ст. ст.251, 253 ЦПК України, апелянтом вказано, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи. Враховуючи висновок Верховного Суду викладений у постанові від 25 березня 2026 року у справі N 444/4951/24 апелянтом вказано, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Також під час застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суди мають забезпечити дотримання, зокрема, основних засад (принципів) цивільного судочинства, зокрема розумності строків розгляду справи судом, пропорційності, диспозитивності, змагальності сторін.
(2) Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Семенов Є.С., який діє від імені ОСОБА_2 , вказав, що п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України покладено на суд імперативний обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони у складі ЗСУ або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан. За такого формулювання процесуального закону суд обмежений у методах для вирішення балансу інтересів при зупиненні провадження, зокрема, і у сімейних справах, де однією зі сторін є військовослужбовець.
У відзиві на апеляційну скаргу вказано, що оскільки воєнний стан запроваджено на всій території України, наявна інформація, що учасник справи мобілізований і це підтверджено належними доказами, суди всіх інстанцій зупиняють провадження у справах.
Адвокатом зазначено, що чинне законодавство та судова практика не передбачають винятків з імперативного обов`язку суду зупинити провадження за умови документально підтвердженого перебування сторони в ЗСУ.
Крім того, у відзиві вказано, що позбавлення батьківських прав рідного батька, який не може брати участь у судовому процесі через виконання обов`язку із захисту Батьківщини, проте прагне підтримувати контакт з дитиною та вкладатися у її виховання, жодним чином не відповідатиме найкращим інтересам дитини.
Також адвокат звернув увагу, що участь представника у справі про позбавлення батьківських прав не може замінити особисті пояснення та позицію батька дитини. Водночас можливість Відповідача періодично контактувати з адвокатом, у тому числі у нічний час та у вихідні, не тотожна можливості брати участь у відеоконференції у чітко визначений судом час.
2. Мотивувальна частина
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції врахував правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2025 року у справі №754/947/22.
Також, суд першої інстанції звернув увагу на те, що коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, в оцінці процесуального обов`язку щодо зупинення провадження йому потрібно враховувати особисту думку сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яка перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Якщо військовослужбовець наполягає на розгляді справи без його участі чи за участю його представника, то в суду немає підстав для зупинення провадження у справі.
Із матеріалів справи вбачається, що адвокат Семенов Є.С.., який діє від імені ОСОБА_2 , подавав клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, до яких додавав довідку про перебування ОСОБА_2 на військовій службі у військовій частині  НОМЕР_3 з 08.11.2025 року (а.с.189)
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.
Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.
Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.
У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок для суду зупиняти провадження у справі на відміну від статті 252 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року в справі № 513/475/24 (провадження № 14-74цс25) зазначено:
«1 з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;
2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;
3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні…
Ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу, а також беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця щодо продовження розгляду справи, Велика Палата Верховного Суду вважає оскаржувану ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року такою, що відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України».
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, що підтверджується відповідним документом, долученими до матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.
Враховуючи, що за нормами сімейного законодавства позбавлення батьківських прав (позовні вимоги за первісним позовом) є винятковим та крайнім заходом впливу, при цьому відповідач заперечує проти задоволення вказаних вимог, при цьому звернувшись з зустрічним позовом до суду про усунення перешкод у вихованні та визначення порядку участі у вихованні дитини, колегія суддів не вважає наведені доводи апелянта, як такі, що зупинення провадження суперечить найкращим інтересам дитини . Судова колегія звертає увагу, що така відповідність з`ясовується саме під час розгляду справи.
Також є неприйнятним доводи апеляційної скарги про участь відповідача у судовому розгляді справи через свого адвоката, оскільки це є правом сторони, а особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника та не може бути підставою для відмови у зупиненні провадження з підстави перебування ОСОБА_2 у Збройних силах України.
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 травня 2026 залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Сьори Оксани Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України
Головуючий І.В. Склярська
Судді: Л.П. Воронцова 
В.В. Майданік