Справа №:755/16865/25
Провадження №: 2/755/7902/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді -  Хромової О.О.
при секретарі -  Бовкун М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Моторного (Транспортного) страхового бюро України, треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до МТ СБ України про стягнення грошових коштів, в якому позивач просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь 169 943,57 грн матеріальної шкоди,
8 500,00 грн витрат на проведення оцінки, 6 000,00 грн моральної шкоди та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 січня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, та транспортного засобу Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди на момент її вчинення застрахована не була. 
Позивач зазначив, що за договором добровільного страхування транспортного засобу отримав страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн, тоді як відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності від 22 січня 2025 року № 030125 розмір завданої майнової шкоди становить 329 943,57 грн, а тому невідшкодований залишок шкоди складає 169 943,57 грн.
Також позивач зазначив, що з метою відшкодування невідшкодованої частини завданої шкоди звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення регламентної виплати та надав необхідні документи. Однак після прийняття заяви до розгляду МТ СБУ не надало мотивованого рішення за результатами розгляду заяви та не вчинило необхідних дій, спрямованих на встановлення обставин страхового випадку і визначення розміру шкоди, чим порушило право позивача на отримання передбаченого законом відшкодування.
У зв`язку з викладеним просить позов задовольнити.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - два дні з дня отримання копії даної ухвали. 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам роз`яснено їх процесуальні права та встановлено процесуальні строки.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України.
У встановлений судом строк представником відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України, подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування своїх заперечень щодо задоволення позову представник відповідача зазначав, що позивачем не дотримано вимог статті 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та забезпечення можливості огляду пошкодженого транспортного засобу. МТ СБУ було позбавлено можливості встановити факт, обставини та розмір заподіяної шкоди, у зв`язку з чим відсутні підстави для здійснення регламентної виплати. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем вже отримано страхове відшкодування за договором комплексного страхування «Автоцивілка+» за програмою «Легке КАСКО» у розмірі 160 000,00 грн, а тому заявлені вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, просив покласти на позивача.
19 жовтня 2025 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій останній заперечував проти доводів відповідача та просив їх відхилити як необґрунтовані. 
В обґрунтування своєї позиції позивач зазначав, що належним чином виконав вимоги чинного законодавства щодо звернення до МТ СБУ із заявою про здійснення регламентної виплати. Вказував, що після отримання заяви відповідач не організував огляд пошкодженого транспортного засобу у встановлений законом строк та не надав мотивованого рішення за результатами її розгляду. Розмір завданої майнової шкоди підтверджується звітом суб`єкта оціночної діяльності, а отримане страхове відшкодування за договором комплексного страхування «Автоцивілка+» за програмою «Легке КАСКО» покрило лише частину збитків. Відсутні підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати, саме бездіяльність відповідача стала підставою для звернення до суду за захистом порушених прав. 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року задоволено заяву відповідача Моторного (Транспортного) страхового бюро України - адвоката Гусєва Павла Володимировича, про залучення до складу учасників справи третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Моторного (Транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів. Залучено ОСОБА_2 до участі у справі у процесуальному статусі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог та Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС». 
Копії ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року направлено на адресу третіх осіб.
09 січня 2026 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , у якому третя особа просила відмовити у задоволенні позову.
13 січня 2026 року позивачем подано заяву - відповідь на відзив третьої особи ОСОБА_2 , у якому позивач просить критично поставитись до аргументів ОСОБА_2 , як таких, що не ґрунтуються на законі.
Третя особа - ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» правом на подання пояснень щодо позову та відзиву не скористались, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року отримала, про що свідчить довідка про доставку електронного документу від 25 грудня 2025 року.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 04 січня 2025 року о 23 год. 24 хв. на автодорозі М-30 «Стрий - Ізварине» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та транспортного засобу Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . 
Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня
2025 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП внаслідок закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП. 
Системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Частиною четвертою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Daewoo Sens не була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
22 січня 2025 року суб`єктом оціночної діяльності складено звіт № 030125, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Transporter, становить 329 943,57 грн.
Після настання дорожньо-транспортної пригоди позивач звернувся до страховика та отримав страхову виплату у розмірі 160 000,00 грн.
Отже, залишок невиплаченої частини страхової виплати становить різницю між розміром завданого збитку та виплаченої страхової виплати, що дорівнює 169 943,57 грн.
28 липня 2025 року позивач звернувся до МТ СБУ із заявою про здійснення регламентної виплати невідшкодованої частини шкоди. 
З матеріалів справи вбачається, що МТ СБУ прийняло подані позивачем документи до розгляду та зареєструвало відповідну справу.
За результатами розгляду заяви позивачу не було здійснено регламентної виплати, у зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно зі статтею 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є відшкодування майнової та моральної шкоди. 
Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентні виплати у випадках, передбачених законом, зокрема, у разі заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Оскільки судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди на момент її вчинення не була застрахована, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд доходить висновку, що саме МТ СБУ є належним суб`єктом виконання обов`язку щодо здійснення регламентної виплати у межах, визначених законом. 
Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТ СБУ здійснює виплату особі, яка має право на її отримання, у частині шкоди, що не компенсована за договором (договорами) інших видів страхування, якщо така шкода підлягає відшкодуванню відповідно до цього Закону.
Судом встановлено, що позивач отримав страхову виплату у розмірі 160 000,00 грн, тоді як розмір завданої майнової шкоди становить 329 943,57 грн.
Таким чином, невідшкодованою залишилася частина страхової виплати у розмірі 169 943,57 грн, яка підлягає відшкодуванню відповідачем відповідно до вимог частини четвертої статті 43 зазначеного Закону.
Суд також враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, відповідно до якого звернення потерпілого із заявою про страхове відшкодування є позасудовою процедурою, яка не позбавляє особу права на судовий захист.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі
№ 147/66/17 зазначила, що при вирішенні спорів щодо страхового відшкодування оцінці підлягає не лише поведінка потерпілого, а й поведінка страховика щодо виконання покладених на нього законом обов`язків із встановлення обставин страхового випадку та визначення розміру шкоди.
У даній справі після отримання заяви позивача МТ СБУ не надало суду доказів проведення перевірки заявлених обставин, не спростувало факту настання дорожньо-транспортної пригоди, вини водія ОСОБА_2 , відсутності у третьої особи ОСОБА_2 чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не надало доказів визначення іншого розміру шкоди.
Також суд відхиляє доводи відповідача щодо недоведеності розміру збитків.
Так, розмір матеріальної шкоди підтверджується звітом суб`єкта оціночної діяльності від 22 січня 2025 року № 030125, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Transporter, становить 329 943,57 грн.
Вказаний звіт міститься в матеріалах справи, складений уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності та є належним доказом на підтвердження розміру завданої шкоди.
Відповідачем не надано висновку експерта, звіту оцінювача або інших належних доказів, які б спростовували визначений у звіті розмір матеріального збитку.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що страховиком за договором комплексного страхування наземного транспорту «Легке КАСКО» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 160 000,00 грн.
Зазначена обставина додатково свідчить про визнання факту настання страхового випадку та наявності майнової шкоди, завданої транспортному засобу позивача.
Таким чином, судом встановлено факт настання дорожньо-транспортної пригоди, вину ОСОБА_2 у її спричиненні, відсутність на момент ДТП чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності винуватця, розмір завданої позивачу матеріальної шкоди та факт часткового її відшкодування за договором комплексного страхування наземного транспорту.
Як уже зазначалось раніше, відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТ СБУ здійснює виплату особі, яка має право на її отримання, у частині шкоди, що не компенсована за договором (договорами) інших видів страхування, якщо така шкода підлягає відшкодуванню відповідно до цього Закону.
Оскільки розмір завданої позивачу шкоди становить 329 943,57 грн, а за договором комплексного страхування наземного транспорту позивачу було виплачено 160 000,00 грн, невідшкодованою залишилася частина шкоди у розмірі 169 943,57 грн.
За таких обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з МТ СБУ на користь позивача регламентної виплати у розмірі 169 943,57 грн.
Щодо вимоги про стягнення витрат на проведення оцінки транспортного засобу.
З матеріалів справи вбачається, що для визначення розміру завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності та поніс витрати на виготовлення звіту про оцінку у розмірі 8 500,00 грн, що підтверджується наданими доказами.
Суд враховує, що проведення оцінки є необхідним для встановлення розміру матеріальної шкоди, заподіяної транспортному засобу позивача, а також для реалізації права на отримання належного відшкодування.
Витрати на проведення оцінки перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та є фактичними витратами, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження належного йому майна.
Відповідачем не надано доказів необґрунтованості чи надмірності зазначених витрат.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 8 500,00 грн.
Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених законом.
Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на душевні переживання, пов`язані з пошкодженням належного йому транспортного засобу, необхідністю вживати додаткових заходів для відновлення порушеного права, звертатися до страховика, МТ СБУ та до суду за захистом своїх прав.
Суд враховує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач був позбавлений можливості користуватися належним йому транспортним засобом, змушений витрачати додатковий час та зусилля на врегулювання питання щодо відшкодування завданої шкоди, що об`єктивно спричинило для нього моральні переживання та негативні емоції.
Разом із тим, суд бере до уваги характер правопорушення, обсяг наданих доказів, засади розумності, виваженості та справедливості, а також те, що заявлений розмір моральної шкоди має компенсаційний, а не каральний характер.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення цієї вимоги та визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 475, 54 грн.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт дорожньо-транспортної пригоди, вина особи, яка її спричинила, відсутність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності винуватця, розмір завданої шкоди та право позивача на отримання регламентної виплати знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Доводи відповідача про відсутність підстав для здійснення регламентної виплати спростовуються матеріалами справи та не підтверджені належними і допустимими доказами.
За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи - ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова група «ТАС», про стягнення грошових коштів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, статтями 15, 16, 23, 1167 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 169 943,57 грн (сто шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок три гривні 57 копійок), витрати на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності у розмірі
8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень) та судовий збір 1 475,54 грн (одна тисяча чотириста сімдесят п`ять гривень 54 копійки).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - Моторне (Транспортне) страхове бюро України ідентифікаційний код юридичної особи за ЄДРПОУ 21647131 , адреса місцезнаходження: бульв. Русанівський, 8, м. Київ, 02154.
Третя особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 30929821, адреса місцезнаходження: просп. Перемоги, буд. 65, м. Київ, 03117.
Повне рішення суду виготовлено 02 липня 2026 року.

Суддя            О.О. Хромова