КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1242/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/3141/25

12 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Борисової О.В. 
- Рейнарт І.М.
при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Шнайдера Сергія Володимировича та представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Білошапки Оксани Василівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О.В., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 рокуКомунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що з 01.05.2018 року Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 року до 31.10.2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ); з 01.11.2021 року, у зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).
На виконання вимог законодавства, КП «Київтеплоенерго», на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені: договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085) (надалі - Договір). Також на веб-сайті позивача оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.
Підтвердженням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ є, у тому числі, факт отримання послуг споживачем.
Будинок за адресою  АДРЕСА_1  в цілому під`єднаний до мереж теплопостачання та водопостачання, а отже, відповідачі, які проживають в квартирі АДРЕСА_2  за зазначеною адресою, є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 року - споживачами послуг з ТЕ/ПГВ.
Відповідачі від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 року від послуг з ТЕ/ПГВ, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовлялися (не відключалися).
Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачами підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачам послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 року - послуги з ТЕ/ПГВ, надсилає відповідачам платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідачі споживають надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість.
Відповідно до вимог законодавства, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.
Проте, відповідачі, у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг, своєчасно не сплачували кошти  за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ, в результаті чого станом на 01 грудня 2024 року у них утворилась заборгованість.
Відповідно до вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги», а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.
За вищевказаною адресою у відповідачів також існує заборгованість з оплати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії, заборгованість з оплати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води.
З урахуванням наведених обставин, позивач Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» просив суд стягнути солідарно з відповідачів, що є власниками/зареєстровані/проживають за адресою:         АДРЕСА_3 , на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (м. Київ, площа І. Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421):
заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4441 грн 55 коп; інфляційну складову боргу у розмірі 426 грн 39 коп, 3% річних у розмірі 110 грн 98 коп; 
заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 39294 грн 96 коп; інфляційну складову боргу у розмірі 3772 грн 32 коп, 3% річних у розмірі 981 грн 84 коп; 
заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13289 грн 24 коп; інфляційну складову боргу у розмірі 1275 грн 77 коп, 3% річних у розмірі 332 грн 05 коп; 
заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 71324 грн 37 коп; інфляційну складову боргу у розмірі 6847 грн 14 коп, 3% річних у розмірі 1782 грн 13 коп; 
заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 17008 грн 81 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1516 грн 98 коп., 3% річних у розмірі 390 грн 55 коп., пеню у розмірі 340 грн 27 коп.; 
заборгованість за спожиті з 01.1.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 47481 грн 44 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 4144 грн 40 коп., 3% річних у розмірі 1039 грн 11 коп., пеню у розмірі 928 грн 16 коп.; 
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1198 грн 01 коп.; 
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 618 грн 20 коп.; 
заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 90 грн 44 коп.; 
витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43 грн 00 коп.; 
судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3280 грн 00 коп.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги у розмірі 216 818 грн 80 коп.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у справі у розмірі 3252 грн 28 коп., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43 грн 00 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Шнайдер Сергій Володимирович та представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Білошапка Оксана Василівна подали апеляційні скарги, в яких за результатом апеляційного перегляду справи просять скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».
В обґрунтування змісту вимог апеляційних скарг зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухваленоз порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції належним чином не перевірив доводів та заперечень сторони відповідачів, якими доказами вони підтверджуються; не встановив усіх фактичних обставин, що мають визначальне значення для правильного вирішення справи.
В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Шнайдер Сергій Володимирович зазначає, що позивачем заявлені вимоги про стягнення боргу за постачання гарячої води та опалення, починаючи ще до 2018 року (в прохальній частині не зазначено дату початку періоду нарахування), проте в розрахунку період нарахувань розпочинається з 01.07.2015 року. Отже, позивачем пропущений строк позовної давності на звернення з даним позовом за вимогами про стягнення боргу, який виник до 05.02.2022 року.
Позивачем не підтверджено належними доказами перехід до нього права вимоги за боргами відповідачів, які виникли до 01.05.2018 року, оскільки до позову не додано додаток 1 та додаток 2 до Договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року.
Не враховано судом першої інстанції та обставина, що  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_3 . Про факт їх непроживання була повідомлена КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва», яке надавало, в тому числі послуги з опалення та постачання гарячої води, до її правонаступника - КП «Київенерго».
Факт непроживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 додатково підтверджується актом від 27 серпня 2018 року, копія якого була додана до відзиву.
Крім того, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року у справі № 759/2019/18 було відмовлено в задоволенні позову КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в тому числі і за постачання гарячої води. З вказаного рішення вбачається, що станом на 2019 рік ОСОБА_1 не був наймачем спірної квартири, а наймачем квартири була ОСОБА_5 . Тому стягнення солідарно боргу з відповідачів за наймача ОСОБА_5 не обгрунтовано позивачем.
Судом першої інстанції не надано жодної оцінкитому, що розрахунки заборгованості, подані позивачем, є необгрунтовані та суперечать самі собі.Зокрема, у відомостях споживачаспоживання теплової енергії відсутні підписи відповідального представника споживача, а тому дані докази є недопустимими та не підтверджують об`єми надання послуги постачання теплової енергії.
До того ж, позивачем подано два різні розрахунки заборгованості за послуги з централізовного опалення та постачання гарячої води від 01.12.2024 року, в одному з яких вказано, що квртирний лічильний ПГВ наявний, а в іншому зазначено, що квртирний лічильний ПГВ відсутній. Проте, відомостей про зняття показників кварирного лічильника ПГВ до позову не додано.
Сторона відповідача вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував при вирішенні вказаного позову вимоги постанови КМУ від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, згідно якої до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Отже, позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу є необгрунтованим, не підтверджений належними доказами, а тому його слід залишити без задоволення.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Білошапка Оксана Василівна зазначає що, не дивлячись на свою реєстрацію в квартирі, розташованій за адресою:  АДРЕСА_3 , відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не проживають там з 01.11.2007 року та з 01.01.2018року,відповідно, по теперішній час, що підтверджується матеріалами справи.
Крім того, з 24 березня 2022 року відповідач ОСОБА_3 має тимчасову посвідку на проживання в Литовській республіці, яка продовжується кожного року. А відповідач ОСОБА_4 має тимчасову посвідку на проживання в Литовській республіці, отриману 08.10.2024 року, яка продовжується кожного року.
Отже, на переконання сторони відповідача,  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є особами, які не отримують житлово-комунальні послуги у квартирі, що не обладнана приладами обліку та розташована за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки, не проживають в ній тамають право на їх несплату.
Крім того, позивач звернувся до суду з даним позовом тільки в лютому 2025 року, тобто, у строк  понад три роки, встановленогозаконодавцем  строку позовної давності  для  можливості захисту свого права та охорошованого законом інтересу, за виключенням стягнення заборгованості за період з лютого 2022 року по листопад 2024 року.
Суд, відмовляючи заявникам у застосуванні строку позовної давності, посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)», набрав чинності 02.04.2020, однак розрахунок стягнення позивачем здійснено до 01.05.2018 року. Тобто, суд застосував цей Закон у зворотному часі.
Оскільки, позивач звернувся  до суду із даним позовом в лютому 2025 року, то захистити своє порушене право він може виключно за період не сплати за надані послуги, що передує трьом рокам до лютого 2025 року, тобто, з лютого 2022 року.Через закінчення строку позовної давності для можливості стягнення основного боргу, до похідних вимог, яким є інфляційна складова боргу, 3% річних та пеня теж підлягає застосуванню позовна давність.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
При розгляді справи в суді апеляційної інстанції, колегією суддів порушено питання про повернення справи до суду першої інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргунаправлено керівнику апарату Святошинського районного суду міста Києва для здійснення перевірки обставин викладених у тексті даної ухвали протягом 14 днів з моменту отримання матеріалів справи.
29 січня 2026 року матеріали цивільної справи №759/3141/25 надійшли до Київського апеляційного суду.
За результатами проведеної перевірки обставин, викладених в ухвалі Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, керівник апарату Святошинського районного суду міста Києва повідомив Київський апеляційний суд про те, що предметом розгляду вказаної справи є стягнення заборгованості за надані позивачем послуги з відповідачів, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , тоді як в матеріалах справи (т.1 а.с. 8-98) містяться додатки до позовної заяви, в тому числі розрахунок заборгованості, зовсім по іншій адресі: АДРЕСА_4 .
Святошинським районим судом м.Києва було розглянуто також справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до споживачів, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (справа №759/3175/25), суддя Ул`яновська О.В., рішення від 09.04.2025 року сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалося. В матеріалах вказаної іншої справи №759/3175/25містяться додатки до позовної заяви, що стосуються виключно адреси: АДРЕСА_4 .
Таким чином, доводи представника позивача про те, що при подачі позовної заяви позивачем у справі №759/3141/25 (за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу) надано правильні додатки (розрахунки), а судом першої інстанції до вказаної справи підшиті додатки з іншої справи, не знайшли свого підтвердження.
В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідачів адвокати Шнайдер Сергій Володимирович та Білошапка Оксана Василівна повністю підтримали доводи апеляційних скарг та просили скарги задовольнити.
Представник позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» Антонченко Ангеліна Олександрівна в судовому засіданні проти доводів апеляційних скарг заперечувала, просила скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період 1 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.
Тобто, з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювало КП «Київтеплоенерго».
З 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Будинок за адресою АДРЕСА_1  в цілому під`єднаний до мереж теплопостачання та водопостачання, а отже відповідачі, які проживають в квартирі АДРЕСА_2  за зазначеною адресою, є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 року споживачами послуг з ТЕ/ПГВ.
Судом встановлено, що  ОСОБА_4 ,     ОСОБА_8 , ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 а зареєстровані за адресою:  АДРЕСА_3 (а.с. 103-104).
Згідно з долученими до позовної заяви розрахунками заборгованості, у відповідачів станом на 01.12.2024 року заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води складає 216 818 грн 80 коп.
Задовольняючи позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд першої інстанції посилався на те, що стороною позивача доведено обставини, на які позивач посилається у позовній заяві, а стороною відповідачів вони не спростовані.
Під час розгляду справи стороною відповідача не було надано жодних доказів, які б вказували, що  ОСОБА_4, ОСОБА_3,     ОСОБА_10 , ОСОБА_2 у вищевказані періоди припиняли користуватися послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надавалася позивачем.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року відповідає.
Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (що діяв на час виникнення спірних правовідносин) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).
Відповідно до пункту 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач) (частини перша, друга статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (частина третя статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання. Може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до норм ЦК України встановлено, що, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.
Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.
Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися).
Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) зазначено, в залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Суд першої інстанції встановив, що   ОСОБА_4 ,   ОСОБА_8 , ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 а зареєстровані за адресою:   АДРЕСА_3 (а.с. 103-104).
Зі змісту рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Ул`яновської О.В., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу вбачається, що суд першої інстанції, досліджуючи обставини справи, посилавася у своєму рішенні на докази, що долучені позивачем до позовної заяви.
У поданій позовній заяві міститься перелік документів та інших матеріалів, що додаються до вказаної заяви, а саме: оригінал платіжного доручення про сплату судового збору в 1 прим., клопотання про витребування доказів в 1 прим., копія листа КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.09.2022 № 062/14-8332 (И-2022), інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копія квитанції в 1 прим., витяг з реєстру територіальної громади м. Києва в 1 прим., розрахунки інфляційної складової, 3 % річних та пені в 1 прим., розрахунки заборгованості за надані послуги в 1 прим., копія витягів з Додатків до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 в 1 прим., копії документів, які підтверджують надання послуг в 1 прим., копія витягу з договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 в 1 прим., копія сторінки з газети «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511) в 1 прим, та копія сторінки з газети «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085) в 1 прим., копія Типового індивідуального договору в 1 прим., копія витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивача в 1 прим., копія рішення Київської міської Ради від 09.11.2023 № 7340/7381 в 1 прим., копія статуту КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в 1 прим., копія положення про структурний підрозділ «ЕНЕРГОЗБУТ» Комунального Підприємства Виконавчого Органу Київради (Київської Міської Державної Адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в 1 прим., копія наказу №45-к від 30.04.2018р. в 1 прим., копія Наказу № 226 від 27.08.2018 р. в 1 прим., копія довіреності директора Лопатіна К.О., копія позовної заяви про стягнення заборгованості з додатками для відповідачів (а.с. 1-4 том 1).
Поряд з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем до матеріалів позовної заяви, як наслідок до матеріалів цивільної справи № 759/3141/25 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості за спожиті послуги за адресою споживачів (відповідачів у справі):  АДРЕСА_3 долучені документи, у тому числі розрахунок заборгованості, по квартирі  АДРЕСА_5 , тобто, по іншій квартирі (а.с. 8-98 том 1).
27 листопада 2025 рокуКиївським апеляційним судом постановлено ухвалу, якою цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу направлено керівнику апарату Святошинського районного суду міста Києва для здійснення перевірки обставин, викладених у тексті даної ухвали, протягом 14 днів з моменту отримання матеріалів справи.
29 січня 2026 року матеріали цивільної справи №759/3141/25 надійшли до Київського апеляційного суду.
За результатами проведеної перевірки обставин, викладених в ухвалі Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, керівник апарату Святошинського районного суду міста Києва повідомив Київський апеляційний суд про те, що предметом розгляду вказаної справи є стягнення заборгованості за надані позивачем послуги з відповідачів, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , тоді як в матеріалах справи (т.1 а.с. 8-98) містяться додатки до позовної заяви, в тому числі розрахунок заборгованості, зовсім по іншій адресі: АДРЕСА_4 .
Судом було встановлено справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до споживачів, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (справа №759/3175/25), суддя Ул`яновська О.В., рішення від 09.04.2025 року сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалося. В матеріалах вказаної іншої справи №759/3175/25 містяться додатки до позовної заяви, що стосуються виключно адреси: АДРЕСА_4 .
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.
За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частинах першій-четвертій статті 83 ЦПК України зазначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно з частинами першою, третьою статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
Поряд з цим, позивачем не надано, а матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, в розумінні чинного ЦПК України, на підтвердження наявності у відповідачів заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за адресою:   АДРЕСА_3 .
Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не дослідив надані позивачем докази та встановив наявність заборгованості у відповідачів на підставі неналежних документів, які не мають жодного відношення до квартири АДРЕСА_6 , як наслідок не виклав мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи та досліджені належні та допустимі докази на їх підтвердження, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справах "Мала проти України"; "Суомінен проти Фінляндії").
Статтею 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Будь яких непереборних обставин неможливості подання належних та допустимимих доказів до суду першої інстанції, які б підтверджували наявність заборгованості по квартирі АДРЕСА_6 , судом апеляційної інстанції не встановлено і позивачем не доведено.
Відтак, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави приймати від позивача документи, які б підтверджували наявність звборгованості по квартирі АДРЕСА_6  та надавати їм правову оцінку.
Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи, що внаслідок неналежного дослідження та оцінки зібраних доказів судом першої інстанції не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про залишення позовної заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, без задоволення.
Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог, а тому колегія суддів вважає, що судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_3 у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 878,42 грн.
Розподіл судових витрат щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не здійснюється, оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 11.07.2025 їх звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4878,42 грн на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року.
Керуючись ст.ст. 634, 642 ЦК України, ст.ст. 1, 9, 12, 13, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 6, 12, 13, 76, 77, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Шнайдера Сергія Володимировича та представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Білошапки Оксани Василівни задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити без задоволення.
Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (м. Київ, площа І. Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 878,42 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: