ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року	Львів	Справа № 460/13371/25 пров. № А/857/45858/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Зозуля Д.П. у м. Рівне у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 460/13371/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ :

01 серпня 23 травня 2025 року позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просив:
-визнати протиправними щодо скасування із 01.03.2025 нарахування проведеної індексації пенсійної виплати відповідно до статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; 
-зобов`язати відновити нарахування та виплату передбаченої статтею 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” індексації пенсійної виплати шляхом застосування збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з 01.03.2025 на 1,115 (на підставі постанови КМУ від 25.02.2025 №209) без обмеження пенсії максимальним розміром з 03.07.2024;
-здійснити перерахунок встановленої доплати до пенсії за понаднормовий стаж потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС за період з 01.03.2025 в розмірі 1 проценту проіндексованого на 1,115 середньомісячного заробітку, з якого обчислюється пенсія, за кожен повний рік роботи понад 20 років, що передбачено частиною 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (в редакції, чинній до 11.10.2017 без застосування "двоскладової формули" розрахунку, передбаченої ч. 2 ст. 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”) без обмеження пенсії максимальним розміром з 03.07.2024.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при ухваленні рішення у справі №460/13371/25 суд першої інстанції не врахував, що рішення у справі № 460/92/25 виконано відповідно до резолютивної частини, а подальші перерахунки доплати 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад 15 років рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі № 460/92/25 не передбачені та відповідні зобов`язання відсутні. 
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав. 
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 11.06.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та є особою потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії. 
Пенсія позивача з дня її призначення регулярно щороку індексувалась у зв`язку зі збільшенням заробітної плати відповідно до положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зокрема й з 01.03.2020, 01.03.2021, 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024, 01.03.2025. 
Розмір заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 становив з 01.03.2025 — 33770,76 грн (8913,83 грн (3764,40 грн - середня заробітна плата по країні за 2014-2016 роки відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону (зі змінами) х 1,17 - коефіцієнт підвищення з 01.03.2019 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 х 1,11 - коефіцієнт підвищення з 01.05.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 х 1,11 - коефіцієнт підвищення з 01.03.2021 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 х 1,14 – коефіцієнт підвищення з 01.03.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 х 1,0796 - коефіцієнт підвищення з 01.03.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 х 1,0796 - коефіцієнт підвищення з 01.03.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 х 1,115 - коефіцієнт підвищення з 01.03.2025 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209) х 3,78858 – індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі №460/92/25, яке набрало законної сили відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій – задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови з 03.07.2024 у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 03.07.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017, збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, без обмеження пенсії максимальним (граничним) розміром, з урахуванням проведених платежів.
На виконання вказаного рішення суду відповідач 05.06.2025 прийняв рішення №956180120169 та здійснив перерахунок пенсії за період з 03.07.2024, вивівши заборгованість та скасувавши раніше проіндексований (у березні 2025 року) відповідно до статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” розмір заробітної плати, з якої пенсія обчислюється із 33770,76 грн до 30287,69 грн., а також обчисливши доплату до пенсії за понаднормовий стаж (право на яке відновлено в судовому порядку) зі зменшеної заробітної плати з якої обчислюється пенсія – 30287,69 грн (актуальної з 01.03.2024 по 28.02.2025), а не проіндексованого її розміру (з 01.03.2025) - 33770,76 грн. 
Вказані обставини підтверджуються листом відповідача від 06.06.2025 №1700-0202-8/41203, за змістом якого Пенсійний орган повідомив, що інші зобов`язання, у тому числі проводити наступні перерахунки пенсії ОСОБА_1 , зокрема, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не покладено (а.с.54-56).
Окрім того, зі змісту рішення відповідача про перерахунок пенсії від 05.06.2025 №956180120169, проведеного на виконання рішення суду від 22.01.2025 №460/92/25, судом встановлено, що загальний розмір призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 складає з 03.07.2024 – 46340,17 грн, а розмір пенсії з надбавками – 43631,40 грн. 
Таким чином внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №460/92/25 відповідачем з 01.03.2025 скасовано індексацію пенсійної виплати у спосіб зняття підвищення середньомісячного заробітку, з якого пенсія обчислюється на 1,1115 - коефіцієнт підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 (а.с. 57-58).
Водночас матеріалами справи підтверджується, що станом на дату розгляду справи пенсія ОСОБА_1 обчислюється, виходячи із середньомісячного заробітку 30287,69 грн, обчисленого на виконання рішення суду у справі №460/92/25, з якого визначено і розмір надбавки за понаднормовий стаж, право на яку відновлено в судовому порядку.
Крім того, пенсійним органом застосовувалось обмеження розміру пенсії позивача максимальним граничним розміром 23610,00 грн до здійсненого 04.06.2025 перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушеного права на належне пенсійне забезпечення.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій, зокрема: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII у редакції, чинній до 11.10.2017, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.
Апеляційний суд встановив, що в ході розгляду справи №460/92/25 Рівненським окружним адміністративним судом встановлено право ОСОБА_1 на отримання передбаченої ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII доплати до пенсії за понаднормовий стаж як особі, яка потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Разом з тим, як передбачено ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII доплата до пенсії обчислюється виходячи із заробітку (з якого така пенсія розраховується).
Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV) розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону , з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Пенсія за віком позивачу обчислена відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1058-ІV, що відповідачем не заперечується.
Так, відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Таким чином, законом чітко встановлено спосіб осучаснення щороку пенсійної виплати з метою поступового підвищення.
Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 (далі - Порядок №124).
Пунктом 1 Порядку №124 встановлено, що він визначає механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку №124 перерахунку підлягають пенсії, обчислені відповідно до Закону №1058-IV.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
Постановою КМ України № 209 установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Установлено, що: у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 і підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень; пенсії, перераховані відповідно до цієї постанови, виплачуються з урахуванням положень статті 46 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” і постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2025 р. № 1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” (Офіційний вісник України, 2025 р., № 9, ст. 769) (пункт 3 цієї постанови).
Установити, що з 1 квітня 2025 р. без додаткового звернення особи проводиться перерахунок пенсії, передбачений абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 Закону (пункт 4 цієї постанови).
Отже, індексація пенсій у подальшому відповідно до постанови КМ України № 209 проводиться згідно з Порядком № 124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року на відповідні коефіцієнти.
З долучених до матеріалах справи доказів встановлено, що рішенням пенсійного органу від 26.02.2025 №956180120169 про перерахунок пенсії підтверджується, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з 01.03.2025 перерахований у спосіб його збільшення (індексації) на 1,115 та склав 33770,76 грн. 
Таким чином, до моменту набрання рішенням суду законної сили у справі №460/92/25 відповідачем регулярно проводилось осучаснення пенсії позивача шляхом проведення її індексації у встановлений Законом та Порядком спосіб. 
Разом з тим, вказаним рішенням суду від 22.01.2025 у справі №460/92/25 не з`ясовувалось питань індексації пенсії, обчислення показника заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії, позаяк не було предметом спору. 
Крім того, рішенням суду не зобов`язувалось скасовувати (припиняти) індексацію пенсії ОСОБА_1 , яка регулярно проводилась йому з дня призначення пенсії. 
Однак, відповідач на виконання рішення суду від 22.01.2025 №460/92/25 прийняв рішення про перерахунок пенсії від 05.06.2025 №956180120169, яким зменшив раніше проіндексований розмір заробітної плати, з якої пенсія обчислюється із 33770,76 (чинний з 01.03.2025) до 30287,69 (чинний в період з 01.03.2024 по 28.02.2025) та обчислив доплату до пенсії за понаднормовий стаж (право на яке відновлено в судовому порядку) із зменшеної заробітної плати з якої обчислюється пенсії – 30287,69 грн, а не проіндексованого її розміру 33770,76 грн. 
Слід зазначити, що Пенсійний орган з 01.03.2025 був зобов`язаний провести як індексацію основного розміру пенсії позивача, так і перерахунок доплати до пенсії за стаж потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС на підставі постанови КМУ від 25.02.2025 №209.
Натомість, зміст рішення Пенсійного органу про перерахунок пенсії ОСОБА_1 свідчить про те, відповідач обчислює та виплачує йому доплату до пенсії за понаднормовий стаж, право на яке відновлене судом в ході розгляду справи №460/92/25, без врахування проіндексованого розміру заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії – 30287,69 грн, відтак такі дії пенсійного органу не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України.
Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку належним способом відновлення порушеного права позивача є визначення пенсійному органу зобов`язання здійснити перерахунок встановленої доплати до пенсії за понаднормовий стаж потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 в розмірі 1 проценту проіндексованого середньомісячного заробітку, з якого обчислюється пенсія, за кожен рік роботи понад 20 років, що передбачено частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017) з 01.03.2025 на 1,115.
Щодо вимог позивача про визначення пенсійному органу зобов`язання здійснювати йому виплату пенсії без застосування обмежень максимальним розміром, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.
За змістом статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Законом № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом № 3668-VI внесені зміни устаттю 43 Закону № 2262-XII, які викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Окрім цього, 07.05.2024 Конституційний Суд України прийняв рішення №2 р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796 XII зі змінами. 
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 07.05.2024 №2-р(II)/2024 припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796 XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. 
Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. 
Таким чином з 07.05.2024 - з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 07.05.2024 №2-р(II)/2024 стаття 67 Закону №796-XII не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, також припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII зі змінами, визнано неконституційними. 
Як слідує з матеріалів справи, під час здійснення 04.06.2025 перерахунку пенсії позивача з 03.07.2024 на виконання рішення суду пенсійний орган не застосовував до пенсійних виплат позивача обмеження максимальним розміром та вказав у протоколі перерахунку про розмір пенсії з надбавками у періоди з 03.07.2024 по 28.07.2024, з 29.07.2024 по 31.12.2024, з 01.01.2025 по 09.06.2025 та з 10.06.2025 - 43631,40 грн. 
Ба більше, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі №460/92/25 зобов`язувалось перерахувати пенсійну виплату позивача виходячи без обмеження граничним (максимальним) розміром пенсійної виплати. 
Судом першої інстанції слушно вказано на те, що право позивача на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром захищалось та підтверджено вищезазначеним судовим рішенням, тому з метою унеможливлення повторного звернення позивача до суду після набрання рішення суду у даній справі, слід захистити порушені права на отримання пенсії у належному розмірі з урахуванням права позивача на таку виплату без такого обмеження.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року у справі № 460/13371/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк