Справа № 991/13030/24
Провадження №11-кп/991/118/26

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:
головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 , 
перевірила клопотання адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження, подане разом з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 26.11.2024 про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі частини 6 статті 255 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження № 52024000000000486 від 20.09.2024 в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 255 Кримінального кодексу України.
Історія провадження
1.19.11.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 52024000000000486, разом з угодою про визнання винуватості та клопотанням прокурора про звільнення  ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.
2.26.11.2024 ухвалою Вищого антикорупційного суду звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 255 КК, та в цій частині закрито кримінальне провадження № 52024000000000486.
3.08.05.2026 на цю ухвалу адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій виклала клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження. Зазначена апеляційна скарга надійшла до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду 13.05.2026.
4.15.05.2026 ухвалою судді-доповідача був призначений розгляд клопотання адвоката про поновлення строку апеляційного оскарження.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали
5.Оскаржуваною ухвалою: (1) задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_5 ; (2) звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 255 КК, на підставі частини 6 цієї статті та (3) кримінальне провадження № 52024000000000486 від 20.09.2024 в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 255 КК, - закрито на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Вимоги та короткий зміст апеляційної скарги
6.В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 висловила прохання: (1) поновити строк апеляційного оскарження та (2) скасувати оскаржувану ухвалу суду.
7.Адвокат просила поновити строк апеляційного оскарження з таких підстав: (1) ОСОБА_7 та його представники не брали участь у кримінальному провадженні № 52024000000000486; (2) про постановлення оскаржуваної ухвали апелянту стало відомо з тексту вироку від 17.12.2024, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_9 ; (3) про наявність зазначеного вироку та його зміст апелянт дізналася після того, як австрійський адвокат ознайомилася з матеріалами, наданими компетентними органами України, та направила відповідну інформацію адвокату ОСОБА_8 , що відбулося 30.04.2026. 
8.Апеляційна скарга містить доводи щодо: (1) права на оскарження ухвали та порушення оскаржуваною ухвалою прав, свобод та інтересів ОСОБА_7 ; (2) незаконності ухвали.
9.Під час судового засідання адвокат ОСОБА_8 уточнила, що у кримінальному провадженні № 52024000000000486 вона та ОСОБА_7 не мають жодного процесуального статусу, а апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження подана нею як представником іншої особи.
10.В апеляційній скарзі адвокат зазначила, що оскаржувана ухвала стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_7 , з огляду на таке: (1) відповідно до статті 30 КК організатор злочинної організації підлягає кримінальній відповідальності за всі злочини, вчинені такою організацією, якщо вони охоплювалися його умислом; (2) неправильна кваліфікація дій ОСОБА_9 як учасника, а не організатора злочинної організації, та безпідставне звільнення його від кримінальної відповідальності матиме наслідком покладення на інших осіб, зокрема, ОСОБА_7 , відповідальності за збитки, завдані злочинами державним інтересам, та їх відшкодування, зокрема. у тій частині, що повинна бути відшкодована ОСОБА_9 .
11.Крім того, апеляційна скарга містить, зокрема, твердження, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі частини 6 статті 255 КК (оскільки на переконання апелянта дії ОСОБА_9 неправильно кваліфіковані за частиною 2 статті 255 КК, матеріали справи свідчать, що він є організатором, а не учасником злочинної організації, а також злочин за статтею 255 КК був виявлений самостійно правоохоронними органами, а не шляхом добровільного повідомлення ОСОБА_9 ).
12.Також в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 оскаржувала вирок Вищого антикорупційного суду від 17.12.2024, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором САП та обвинуваченим ОСОБА_9 . Ухвалою судді-доповідача Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 18.05.2026 апеляційна скарга в цій частині була повернута особі, яка її подала.
Позиції учасників провадження
13. ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та просили його задовольнити, зазначили, що оскаржувана ухвала суду від 26.11.2024 стосується прав та інтересів ОСОБА_7 .
14.Прокурор та захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання адвоката про поновлення строку на апеляційне оскарження.
15.Прокурор додатково зазначила, що: (1) у кримінальному провадженні № 52024000000000486 ОСОБА_7 не має будь-якого процесуального статусу; (2) ухвала Вищого антикорупційного суду від 26.11.2024 про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності не стосується прав та інтересів ОСОБА_7 , тому (3) у його представника відсутнє право подавати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу.
16.Інші учасники судового провадження в судове засідання не прибули та не надали Суду свої позиції щодо клопотання. Враховуючи, що такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, то їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду (частина 4 статті 405 КПК).
Оцінка та мотиви Суду
17.Суд перевіряє апеляційну скаргу та відповідно додане до неї клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження на предмет прийнятності та відсутності перешкод призначення їх до апеляційного розгляду, що передбачені пунктами 1-4 частини 3 та частиною 4 статті 399 КПК.
18.Однією з таких перешкод є подання апеляційної скарги та клопотання особою, яка не має права їх подавати (пункт 2 частини 3 статті 399 КПК).
19.У цьому провадженні Суд першочергово має вирішити чи подане клопотання адвоката про поновлення строку апеляційного оскарження особою, яка має право його подавати.
20.Враховуючи те, що у цій справі вирішення цього питання пов`язане із правом особи подавати апеляційну скаргу, Суд розглядає спільно питання щодо права адвоката ОСОБА_8 подавати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вищого антикорупційного суду від 26.11.2024 та апеляційну скаргу на зазначене рішення.
21.Так, ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку (частина 5 статті 288 КПК).
22.КПК містить перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження - ними є, зокрема, прокурор, обвинувачений, його захисник, потерпілий або його представник (у частині, що стосується інтересів потерпілого), цивільний позивач або відповідач, їх представники (у частині, що стосується вирішення цивільного позову), фізична особа (у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду) тощо (частина 1 статті 393 КПК).
23.Частиною 2 статті 24 КПК гарантується право на перегляд ухвали, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
24.Суд вважає, що практика Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - ККС ВС) щодо критеріїв та алгоритму дій суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про наявність у іншої особи права на апеляційне оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості є релевантною також до випадків оскарження іншою особою ухвали суду про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
25.Так, у разі подання апеляційної скарги іншою особою (представником іншої особи), суд апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог статті 398 КПК питання про відкриття апеляційного провадження, має впевнитися, що: (1) у тексті судового рішення зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду з впевненістю ідентифікувати іншу особу; (2) крім того, рішення має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи. Дані, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (обвинувальний акт, повідомлення про підозру тощо), не можуть слугувати підставою для визнання судового рішення щодо однієї особи таким, що стосується прав, свобод та інтересів інших осіб (постанова Об`єднаної палати ККС ВС від 18.05.2020 у справі № 639/2837/19).
26.Враховуючи наведене вище та доводи адвоката, Суд в межах перевірки апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження на прийнятність має встановити: (1) чи стосується оскаржувана ухвала прав, свобод та інтересів ОСОБА_7 та (2) чи можливо його ідентифікувати з тексту ухвали?
27.На ці питання Суд надає негативні відповіді з таких мотивів.
(1) Чи стосується оскаржувана ухвала прав, свобод та інтересів ОСОБА_7 .?
28.Суд першочергово має перевірити зміст резолютивної частини ухвали на предмет того, чи стосується оскаржувана ухвала прав, свобод та інтересів іншої особи (її майна).
29.Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що її резолютивна частина стосується тільки ОСОБА_9 - вирішено питання виключно щодо його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині його обвинувачення у вчиненні злочину.
30.Отже, у резолютивній частині оскаржуваної ухвали відсутні жодні відомості про ОСОБА_7 , щодо його інтересів жодного рішення суд першої інстанції не приймав.
31.Щодо наведення у мотивувальній частині ухвали фактичних обставин злочину, передбаченого частиною 2 статті 255, колегія суддів зазначає, що: (1) мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не містить обставин обвинувачення (кримінального правопорушення), які встановлювались судом і визнаються доведеними; (2) оскаржувана ухвала містить виклад обставин злочину за частиною 2 статті 255 КК у чіткій відповідності до обвинувального акта та клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності; (3) мотивувальною частиною ухвали про закриття кримінального провадження при викладенні кримінального правопорушення не можна вирішити питання про винуватість іншої особи; (4) при цьому саме по собі зазначення даних чи дій іншої особи при викладенні фактичних обставин злочину, за вчинення якого обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності, не може свідчити про автоматичне порушення прав та інтересів іншої особи, якщо питання про її права та інтереси не вирішується. У протилежному випадку неможливо було б викласти фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення за частиною 2 статті 255 КК та перевірити відповідність кваліфікації злочину та фактичної ролі обвинуваченого умовам, визначеним частиною 6 статті 255 КК.
32.Із матеріалів справи вбачається, що у цьому провадженні суд першої інстанції: (1) не здійснював повного та всебічного дослідження доказів у межах змагальної процедури, оскільки суд виклав обставини злочину за частиною 2 статті 255 КК у відповідності до обвинувального акта та клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності обставини; (2) конкретизував опис діянь, за вчинення яких ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, що обумовлено, зокрема, необхідністю встановленням фактичної ролі ОСОБА_9 в складі злочинної організації, перевірки наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі частини 6 статті 255 КК та метою уникнення подвійного притягнення особи до кримінальної відповідальності за одне й те саме правопорушення (частина 1 статті 61 Конституції України, частина 1 статті 19 КПК); (3) не здійснював дослідження й оцінку правомірності чи неправомірності дій будь-яких інших осіб, не встановлював наявність чи відсутність їх вини у вчиненні кримінального правопорушення та не констатував вчинення ними злочину; (4) використовував словесні конструкції та словосполучення, що слугують виключно елементом конкретизації обставин вчинення ОСОБА_9 злочину, за вчинення якого останній звільняється від кримінальної відповідальності, та жодним чином не встановлюють наявність в діяннях інших осіб елементів (ознак) складу будь-якого кримінального правопорушення; (5) в оскаржуваній ухвалі наведені обставини вчинення ОСОБА_9 злочину у чіткій відповідності до обвинувального акту та клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності, без критерію визнання викладеного обвинувачення доведеним судом, як цього вимагає законодавство при ухваленні вироків по суті.
33.Отже, у цьому провадженні викладення в оскаржуваній ухвалі обставин вчинення злочину за частиною 2 статті 255 КК стосується виключно ОСОБА_9 та зазначене є необхідним для відображення його фактичної ролі (участі) у структурі злочинної організації та перевірки наявності підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до частини 6 статті 255 КК.
34.Суд відхиляє довід апелянта про те, що оскаржувана ухвала стосується прав та інтересів ОСОБА_7 , оскільки на останнього (у разі доведення під час розгляду кримінального провадження № 12020000000000236 його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, які за версією слідства були вчинені злочинною організацією) буде покладена відповідальність та обов`язок відшкодувати збитки, завдані злочинами, у неправильному розмірі, з таких мотивів: (1) суд в оскаржуваній ухвалі вирішував питання виключно щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 255 КК та закриття в цій частині кримінального провадження № 52024000000000486; (2) відповідно до клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності злочином, передбаченим частиною 2 статті 255 КК, шкода охоронюваним законом правам та інтересам не завдана; (3) в оскаржуваній ухвалі відсутні жодні твердження про необхідність відшкодування збитків будь-якими особами та в цьому рішенні не вирішувалось питання наявності / відсутності підстав та обсягу цивільно-правової відповідальності будь-яких осіб, оскільки за позицією сторони обвинувачення шкода кримінальним правопорушення не завдана та цивільний позов не пред`являвся.
35.Такий висновок відповідає практиці ККС ВС щодо перегляду ухвал судів апеляційної інстанції про повернення апеляційних скарг інших осіб на вироки на підставі угоди, що є релевантним і для вирішення питання чи стосуються оскаржувані судові рішення (зокрема, ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності) прав та інтересів інших осіб в частині можливого відшкодування завданої злочином шкоди в майбутньому. Так, суд касаційної інстанції погодився із висновками Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, що залишення судом у вироку на підставі угоди без розгляду цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого (сторони угоди) компенсації завданої злочином шкоди не означає розв`язання питання про цивільно-правову відповідальність засудженого та інших осіб, отже, судове рішення не може порушувати в цій частині права та свободи інших осіб (постанова ККС ВС від 07.05.2026 у справі № 991/2053/22, ухвала ККС ВС від 21.10.2025 у справі № 991/5352/25). У цьому ж кримінальному провадженні № 52024000000000486 злочином, передбаченим частиною 2 статті 255 КК, за версією сторони обвинувачення взагалі не було завдано шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам.
36.Суд також звертає увагу, що ухвала про звільнення від кримінальної відповідальності не має жодного преюдиційного значення для кримінального провадження відносно інших осіб та не є доказом їх вини. Крім цього, оскаржуваною ухвалою не встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тому вона не має преюдиціального значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів відповідно до статті 90 КПК.
37.При цьому Суд звертає увагу, що: (1) викладені в ухвалі про звільнення від кримінальної відповідальності обставини злочину у чіткій відповідності до обвинувального акта та клопотання прокурора, відповідно до статті 17 КПК, не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб; (2) КПК не звільняє сторону обвинувачення від доказування відповідних обставин у кримінальному провадженні щодо однієї особи в разі наявності судового рішення стосовно іншої особи та (3) якщо інші особи у цьому чи іншому кримінальному провадженні не визнали своєї вини, це не може вплинути на можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 6 статті 255 КК.
38.Отже, оскаржувана ухвала стосується та створює відповідні правові наслідки виключно щодо ОСОБА_9 та не порушує права, свободи та інтереси ОСОБА_7 , суд першої інстанції не здійснював дослідження й оцінку правомірності чи неправомірності дій інших осіб, не встановлював наявність чи відсутність їх вини у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення та не констатував вчинення ними злочину. Ця ухвала не має преюдиційного значення і не може бути використана як доказ вини (зокрема, ОСОБА_7 ) при розгляді кримінального провадження щодо іншої особи.
(2) Чи можливо ідентифікувати ОСОБА_7 з тексту ухвали?
39.Суд дійшов висновку, що з тексту оскаржуваної ухвали неможливо ідентифікувати особу ОСОБА_7 , з огляду на таке: (1) в мотивувальній частині ухвали відсутні будь-які посилання на персональні дані ОСОБА_7 , які прямо та конкретно вказують на його особу або які дозволяють суду апеляційної інстанції з впевненістю його ідентифікувати; (2) в ухвалі, зокрема, в розділах щодо відповідності кваліфікації дій ОСОБА_9 законодавчо визначеним випадкам звільнення від відповідальності на підставі частини 6 статті 255 КК та ролі ОСОБА_9 у злочинній організації (у відповідності до обвинувального акту та клопотання прокурора), зазначено про дії певних осіб, які за версією сторони обвинувачення є особами, які брали участь у злочинній організації. Відомості щодо цих осіб (зокрема, посади, які ці особи обіймали) є повністю деперсоналізованими у тексті ухвали; (3) так, зазначення цих осіб у знеособленому вигляді в контексті опису вчиненого кримінального правопорушення є необхідним для відображення фактичної ролі ОСОБА_9 у структурі злочинної організації та перевірки судом наявності умов для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 6 статті 255 КК; (4) ОСОБА_7 [ймовірно як одного із знеособлених осіб] неможливо ідентифікувати з тексту ухвали без дослідження процесуальних документів, складених стороною обвинувачення.
40.Отже, ухвала не містить відомостей, які б могли ідентифікувати ОСОБА_7 , а знеособлене зазначення про входження певних осіб до структури злочинної організації та їх дії відповідає вимогам законодавства, є необхідним для встановлення фактичної ролі ОСОБА_9 у складі злочинної організації та перевірки судом наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідно до частини 6 статті 255 КК.
(3) Щодо інших доводів апеляційної скарги
41.Інші доводи апеляційної скарги (щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі частини 6 статті 255 КК) не підлягають перевірці Судом при вирішенні питання про прийнятність апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки зазначене не стосується прав, свобод, інтересів ОСОБА_7 та не встановлює обов`язків для нього. Наведене узгоджується із позицією ККС ВС про те, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано не перевірив доводи апеляційних скарг інших осіб на вирок на підставі угоди (що є релевантним також у випадку оскарження іншою особою ухвали про звільнення особи від кримінальної відповідальності), які не порушують прав та не встановлюють обов`язків для таких осіб (ухвала ККС ВС від 08.11.2024 у справі № 991/1563/24).
Висновок Суду щодо прийнятності клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги
42.Враховуючи те, що: (1) ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_8 не належать до суб`єктів оскарження ухвали Вищого антикорупційного суду від 26.11.2024 відповідно до положень статті 393 КПК; (2) оскаржувана ухвала не стосується прав, свобод чи інтересів ОСОБА_7 , не має преюдиційного значення і не може бути використана як доказ вини іншої особи при розгляді кримінального провадження щодо неї; (3) ОСОБА_7 неможливо ідентифікувати з тексту оскаржуваної ухвали, - апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження подані особою, яка не має права їх подавати.
43.З наведених мотивів: (1) колегія суддів не може вирішувати клопотання адвоката про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали по суті (задовольняти або відмовляти в його задоволенні), оскільки встановлено, що воно подане особою, яка не має права його подавати, тому провадження за клопотанням адвоката підлягає закриттю; (2) клопотання адвоката про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 26.11.2024 підлягають поверненню особі, яка їх подала.
44.Висновок Суду щодо неприйнятності апеляційної скарги іншої особи на ухвалу суду про звільнення від кримінальної відповідальності за описаних обставин (подання апеляційної скарги особою, яка не має права її подавати) узгоджується з позицією ККС ВС, висловленою в ухвалах від 10.01.2020 у справі № 757/48887/17-к, від 01.07.2020 у справі № 756/14627/18, від 18.09.2020 у провадженні № 51-4416ск20, від 05.07.2021 у справі № 336/3667/18, від 26.07.2022 у справі № 754/15954/20, від 02.02.2023 у справі № 752/20991/18, від 04.08.2025 у справі № 201/1240/25, від 31.07.2025 та від 03.09.2025 у справі № 201/16505/24, від 26.03.2026 у справі № 760/1282/14-к.
45.Керуючись пунктом 2 частини 3 статті 399 КПК, колегія суддів постановила:
1.Провадження за клопотанням адвоката про поновлення строку на апеляційне оскарження - закрити.
2.Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 26.11.2024 - повернути особі, яка її подала.
3.Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Головуючий           ОСОБА_1 
Судді            ОСОБА_2 
ОСОБА_3