Справа № 932/5290/25 
Провадження № 2/932/2022/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року       м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді - Куцевола В.В.
при секретарі - Травкіній В.Р.
за участі
позивача – ОСОБА_1 
представника позивача – ОСОБА_2 
представника відповідача - ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа – Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф`єва Ольга Юріївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частину квартири в порядку поділу майна подружжя, - 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просила суд:
-встановити факт спільного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 з громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 01.08.2004 року по 20.08.2005 року;
-визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя – ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна подружжя.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилалась на те, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, що складається серед іншого з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За час свого життя ОСОБА_5 склав заповіт на ім`я позивача. 
Звернувшись до нотаріуса позивач дізналась, що окрім неї із заявою про прийняття спадщини звернулась донька ОСОБА_5 , яка відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині. 
Нотаріус вважає, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана ОСОБА_5 до реєстрації шлюбу з позивачем. 
Разом з цим позивач з померлим ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з середини 2004 року, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та вели разом домашнє господарство. Бажаючи покращити житлові умови, вони вирішили придбати квартиру. 02.03.2005 року ОСОБА_5 уклав договір купівлі-продажу квартири в інтересах майбутньої сім`ї та за згодою позивача. 20.08.2005 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено шлюб
Відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначає, що посилання позивача на те, що вона проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.08.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (пов`язаність спільним побутом, спільний бюджет, ведення разом домашнього господарства) не підтверджується належними доказами.
Ухвалою суду від 27.05.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.
Протокольною ухвалою суду від 17.02.2026 року, закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті.
У судовому засіданні позивач та представник позивача просили позов задовольнити, надали пояснення аналогічні тим, які викладені у позові.
У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, у зв`язку із тим, що позивачем не доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.08.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема, наявність спільного бюджету, пов`язаність спільним побутом, ведення разом домашнього господарства.
У судове засідання третя особа не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 02.03.2005 року ОСОБА_5 придбав квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 20.08.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .
Згідно копії спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф`євою О.Ю. до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявами про прийняття спадщини 26.11.2024 року звернулась ОСОБА_1 та 27.12.2024 року звернулась ОСОБА_4 .
Згідно наявного в матеріалах спадкової справи заповіту складеного та посвідченого 22.10.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., ОСОБА_5 заповів усе належне йому майно ОСОБА_1 .
Згідно наявного в матеріалах справи пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 призначено пенсію по інвалідності 3 гр.
Свідок ОСОБА_7 пояснив, що знає позивача - ОСОБА_1 з 2004 року, а з померлим ОСОБА_5 походив разом військову службу. З позивачем його познайомив ОСОБА_5 в кінці літа 2004 року та при знайомстві представив її як дружину. До серпня 2005 року він бачив ОСОБА_5 з позивачем декілька разів, зокрема в квартирі на АДРЕСА_2 . Під час зустрічей зі свідком ОСОБА_5 повідомляв, що збирається придбати квартиру для спільного проживання з позивачем. 
Свідок ОСОБА_8 повідомила, що є рідною сестрою позивача. Їй відомо, що позивач та ОСОБА_5 проживали разом, вели спільний побут та придбавали спірну квартиру разом. Свідок в 2004 році приїжджала в м. Дніпро до сестри та ОСОБА_5 , які жили разом з матір`ю ОСОБА_5 . До 2005 році позивач з ОСОБА_5 мешкали періодично в м. Дніпрі та в м. Прилуки. 
Свідок ОСОБА_9 повідомила, що була сусідкою матері ОСОБА_5 . Знає позивача з 2004 року, оскільки позивач проживала в той час разом з ОСОБА_5 у його матері. Бачила що позивач разом з ОСОБА_5 разом купляли продукти.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Положеннями статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, при вирішенні спору про поділ майна необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.
Як встановлено судом, спірна квартира була придбана ОСОБА_5 до реєстрації шлюбу з позивачем. 
На підтвердження факту проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачем надано договір про надання кредиту від 15.06.2010 року, довідку АКБ “Аркада” від 11.05.2007 року, фотокартки, видатковий касовий ордер від 24.01.2007 року, акт про проживання від 24.10.2025 року.
На переконання суду надані позивачем докази у своїй сукупності не підтверджують факт проживання ОСОБА_5 з позивачем, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 01.08.2004 року по 20.08.2005 року. 
Так, договір про надання кредиту від 15.06.2010 року, довідка АКБ “Аркада” від 11.05.2007 року та видатковий касовий ордер від 24.01.2007 року не можуть бути прийняті як докази проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у спірний період, оскільки складені через значний проміжок часу після реєстрації шлюбу, а отже, є неналежними доказами до заявлених позовних вимог. Посилання позивача на те, що кредит на квариру погашався зі спільних коштів позивача та ОСОБА_5 , не спростовує факт набуття останнім квартири до реєстрації шлюбу.
Окрім цього судом враховано, що згідно записів у трудовій книжці позивача та даних з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, ОСОБА_1 до 05.05.2005 року працювала в Прилуцькій об`єднаній державній податковій інспекції, й лише 06.06.2005 року була прийнята на роботу в Управління Національного банку України у Дніпропетровській області. Згідно наданих в судовому засіданні пояснень сторонами, ОСОБА_5 проживав та працював в спірний період у м. Дніпрі. 
Враховуючи, що позивач працювала на державній службі в м. Прилуки, що значно віддалено від місця проживання та роботи ОСОБА_5 , суд критично сприймає посилання позивача на те, що вони у вказаний період проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Покази свідків також достеменно не можуть підтвердити факт проживання позивача з ОСОБА_5 у спірний період однією сім`єю, з огляду на те, що надані свідками покази підтверджують лише спілкування позивача з ОСОБА_5 , однак не підтверджують ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, у спірний період.
Акт про проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з травня 2005 року по липень 2005 року за адресою: АДРЕСА_3 , та ведення спільного господарства, складений головою правління ОСББ «Материк», суд не може прийняти як належний доказ, враховуючи що він засвідчує події 20 річної давності. Також у вказаному акті зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільне господарство, однак показами свідка ОСОБА_9 яка підписала цей акт вказана обставина в судовому засіданні не підтверджена, з огляду на те, що вона пояснила, що була сусідкою матері ОСОБА_5 , позивач проживала з 2004 року разом з ОСОБА_5 у його матері, однак свідок близько не спілкувалась ні з ОСОБА_5 , ні з позивачем. 
З огляду на те, що позивачем не надано належних доказів які б свідчили про проживання за ОСОБА_5 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 01.08.2004 року по 20.08.2005 року, зокрема, пов`язаність спільним побутом, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав і обов`язків, заявлені вимоги не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа – Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф`єва Ольга Юріївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частину квартири в порядку поділу майна подружжя – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. 

Суддя В.В. Куцевол