Справа № 468/982/26
2/468/960/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

10.06.2026 Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого – судді Гапєєвої Т.В., за участю секретаря судового засідання – Шутєєвої Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № 3989874 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, за яким позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 2000 грн. строком на 360 днів до 13.09.2024, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2% в день. 
24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (в подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал») був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3989874 від 19.09.2023.
Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 16 320 грн., з яких сума кредиту 2000 грн., сума процентів за користування кредитом 14320 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Позов надійшов до суду 27.04.2026 через систему «Електронний суд» (сформований в системі 24.04.2026).
05.05.2026 відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В тексті позовної заяви позивач просить розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлений рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. 
З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
В судовому засіданні встановлено, що 19.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №3989874 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, за яким позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 2000 грн. строком на 360 днів, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2% в день (пункти 1.2, 1.3, 1.4.1 договору). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту передбачалась в розмірі 16 400 грн.
Паспорт споживчого кредиту, договір №3989874 з додатком № 1 Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 19.09.2023 електронним підписом E654.
Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. вказаного договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 19.09.2023 або 20.09.2023. У випадку, якщо товариство здійснює перерахування коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.3 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів.
Згідно з довідкою провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» 19.09.2023 о 17:40:08 успішно перераховані кошти від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в сумі 2000 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - a16e9cf6-ede7-44d0-9174-9256d3b6c799, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_2 .
З відповіді АТ «Рійффайзен Банк» від 18.05.2026 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 та 19.09.2023 на неї зараховано 2000 грн.
24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до п.1.1. якого останнє отримало право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до акту прийому – передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24/05/2024 24.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» передав ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» реєстр боржників, акт підписаний сторонами договору факторингу.
ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» здійснило оплату за договором факторингу, що підтверджується платіжними інструкціями № 410 від 30.05.2024, № 411 від 30.05.2024, № 412 від 30.05.2024, № 417 від 31.05.2024, № 418 від 31.05.2024, № 419 від 31.05.2024 та стало кредитором по відношенню до боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права вимоги до відповідача за договором №3989874, загальна сума заборгованості 11 840 грн., з яких 2000 грн. – основна сума боргу, 9840 грн. – проценти.
27.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» повідомила боржників про відступлення прав вимоги за договорами ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна».
З розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за договором № 3989874 від 19.09.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.05.2024 вбачається, що борг ОСОБА_1 становить 11 840 грн., з яких 2000 грн. – тіло кредиту, 9840 грн. – проценти за користування кредитом.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» за договором № 3989874 про надання споживчого кредиту від 19.09.2023 року за 112 календарних днів (25.05.2024 - 13.09.2024) нарахувало ОСОБА_1 борг за процентами за користування кредитом 4480 грн. з розрахунку 2% в день за користування кредитними коштами.
10.12.2024 року була зареєстрована зміна найменування позивача з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Проте відповідачем заборгованість не погашена.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 512, 514 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що між відповідачем та первісним кредитором (кредитодавцем) укладений кредитний договір у формі електронного документу, визначеного ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким між його сторонами виникли кредитні правовідносини.
Дослідженими судом письмовими доказами також підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, право вимоги якої набув позивач та яку просить стягнути з відповідача.
Факт отримання відповідачем грошових коштів в кредит підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, заборгованість нарахована позивачем в межах строку кредитування та відповідно до умов договору факторингу.
Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним становить 16320 грн., з яких сума кредиту 2000 грн., сума процентів за користування кредитом 14320 грн.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, тому його заборгованість має бути стягнута на користь нового кредитора. 
Проте суд не погоджується з розміром заборгованості, яку просить стягнути позивач. 
Так, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту по вказаному вище договору в сумі 2000 грн. 
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за вказаним вище договором, то суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Разом з тим Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, (далі - Закон України №3498-IX) ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнена частиною 4, у якій зазначена формула розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом, та частиною 5, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Також у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Разом з тим у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
В даній справі кредитний договір був укладений 18.09.2023, тобто до набрання чинності Законом України №3498-ІХ, а строк його дії продовжується після набрання чинності цим Законом, а тому розмір денної процентної ставки повинен відповідати описаним вище положенням вказаного закону.
Відтак, проценти за кредитним договором № з урахуванням умов договору та вимог ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» і п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» з 24.12.2023 повинні розраховуватися таким чином: не перевищувати 2,5 % в день до 21.04.2024, 1,5% в день з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно та 1% в день з 20.08.2024 до 13.09.2024 включно.
Між тим, з розрахунків заборгованості, доданих до позовної заяви вбачається, що у період строку дії договору з 20.09.2023 до 09.10.2023 застосована процентна ставка 1,99 % за користування кревними коштами в день, з 13.09.2024 застосована процентна ставка 2 % в день, що передбачено п. 1.4.1. вказаного кредитного договору, але застосування цієї процентної ставки з 22.04.2024 суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». 
Отже, з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» та позовних вимог, сума нарахованих процентів у період з 22.04.2024 до 13.09.2024 підлягає перерахунку і становить: з 22.04.2024 до 19.08.2024 – 3600 грн. за 120 днів (2000 грн. х 1,5% х 120), з 20.08.2024 до 13.09.2024 - 500 грн. за 25 днів (2000 грн. х 1% х 25). 
За такого, загальна сума нарахованих процентів за договором становить 12620 грн., а саме: з 19.09.2023 до 21.04.2024 - 8520 грн. (відповідно до розрахунку заборгованості), з 22.04.2024 до 19.08.2024 року – 3600 грн., з 20.08.2024 до 13.09.2024 – 500 грн. 
Відтак, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3989874 від 19.09.2023 в сумі 14620 грн., з яких 2000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 12620 грн. – заборгованість по процентам.
Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 89%, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2385 грн. (2662,40 грн. х 89 %).
Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного. 
Факт надання професійної правничої допомоги підтверджується наданими суду договором про надання правничої допомоги від 10.12.2024, заявкою від 23.03.2026 № 18380 на виконання доручення до договору № 10/12-2024, рахунком на оплату №18380-21/04-2026 від 21.04.2026 з описом видів робіт (наданих послуг), кількістю годин та вартістю, актом від 21.04.2026 № 18380 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024.
Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При цьому, вказана вище категорія даної справи та типовий її характер спростовує те, що на підготовку такого позову та збір і оформлення його додатків потрібно було 12 годин, як це вказано в акті прийому-передачі.
За такого, з врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, з врахуванням критерію реальності адвокатських витрат та їх дійсної необхідності, суд вважає, що пропорційними та необхідними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 4000 грн. 
Керуючись 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3989874 від 19.09.2023 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3989874 в сумі 14620 (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень.
У стягненні процентів в більшому розмірі відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 2385 (дві тисячі триста вісімдесят п`ять) гривень в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (вул. Загородня, 15 офіс 118/2 м. Київ, ідентифікаційний код 44559822);
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).
Повне судове рішення складене 10.06.2026. 

СУДДЯ: