ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року
м. Київ
справа № 753/10860/25
провадження № 51 - 260 км 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 наухвалу Київського апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2025 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги. 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02 серпня 2023 року, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного вироку суду та на підставі ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України повернуто його апеляційну скаргу. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 08 грудня 2025 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що вирок суду було постановлено в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 302, 382 КПК України, без виклику та без участі засудженого, а тому для засудженого строк на апеляційне оскарження необхідно рахувати з дня отримання ним копії вироку. Вважає, що засуджений ОСОБА_6 фактично отримав копію вироку 03 червня 2025 року, а тому звернення з апеляційною скаргою 03 липня 2025 року відбулось у межах тридцятиденного строку, передбаченого ст. 395 ч. 1, 3 КПК України, чого не було враховано апеляційним судом та помилково повернуто апеляційну скаргу захисника. За таких обставин вважає, що ухвала апеляційного суду є незаконною та такою, що відповідно до ст. 438 ч. 1, ст. 412 ч. 1 КПК України підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Заперечень на касаційну скаргу захисника від учасників судового провадження не надходило. 
До початку касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 направили на адресу касаційного суду клопотання з проханням здійснити касаційний розгляд у їх відсутність.
Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце касаційного розгляду. Заяв про відкладення касаційного розгляду від інших учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.
Позиції учасників судового провадження 
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти касаційної скарги та просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасника касаційного розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків. 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. 24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення. 
Відповідно до ст. 116 ч. 1 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. 
Частина 3 статті 399 КПК України визначає підстави для повернення апеляційної скарги, однією з яких є подача апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
При цьому про поважність причин для поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася з апеляційною скаргою.
Отже, під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) й інші доречні обставини.
За загальним правилом, апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 395 ч. 2 п. 1 КПК України). 
При цьому, абзацом другим частини третьої статті 395 КПК України визначено, що якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З урахуванням вказаних вимог закону та положень ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою цієї особи не знайде підстав для його поновлення, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги з цих підстав має містити встановлені обставини щодо початку строку на апеляційне оскарження, дати звернення із апеляційною скаргою особою та відповідні мотиви, з яких виходив суд при прийнятті такого рішення. 
З матеріалів провадження вбачається, що вирок Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 було ухвалено без його виклику, а тому для нього строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання ним копії цього вироку.
Копію вказаного вище вироку місцевого суду ОСОБА_6 отримав 30 травня 2025 року, тобто в день його ухвалення. Ця обставина підтверджується наявною в матеріалах провадження його відповідною розпискою (т. 1, а.с. 121). 
За таких обставин, останнім днем строку, передбаченого ст. 395 ч. 2 п. 1 КПК України, на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції для ОСОБА_6 було 30 червня 2025 року. 
Проте захисник ОСОБА_7 звернувся із апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_6 на вказаний вирок суду першої інстанції лише 03 липня 2025 року, тобто із пропуском тридцятиденного строку на апеляційне оскарження. 
При цьому апеляційний суд не визнав поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження посилання захисника на те, що копія вироку була отримана 03 червня 2025 року, а тому звернення з апеляційною скаргою 03 липня 2025 року не є пропущенням строку на апеляційне оскарження. Інших обставин, які б свідчили про поважність пропуску захисником строку на апеляційне оскарження вироку суду щодо ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не було наведено, а єдине його обґрунтування вимоги щодо поновлення строку не були визнано поважним, враховуючи те, що ОСОБА_6 отримав копію вироку 30 травня 2025 року, проте не скористався своїм правом на апеляційне оскарження у передбачений процесуальним законом тридцятиденний строк. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції виконав зазначені вище вимоги процесуального закону, належним чином з`ясував обставини звернення захисником засудженого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 з апеляційною скаргою на вирок від 30 травня 2025 року та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що апеляційну скаргу подано ним із пропуском передбаченого ст. 395 ч. 2 п. 1 КПК України строку, і, не визнавши при цьому поважними зазначені ним причини пропуску строку на апеляційне оскарження, не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження за його клопотанням та постановив ухвалу відповідно до ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, якою повернув йому апеляційну скаргу. 
Захисник ОСОБА_7 не зазначив апеляційному суду обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість його своєчасного звернення до апеляційного суду у визначений законом тридцятиденний строк.
Таким чином захисник не навів та апеляційний суд не встановив обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску захисником строку на апеляційне оскарження вироку суду щодо ОСОБА_6 , не встановивши об`єктивних даних, які б могли перешкодити йому звернутись з апеляційною скаргою в межах передбаченого законом строку та відмовив у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином мотивувавши своє рішення.
Отже, ухвала апеляційного суду про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги захиснику ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 370, ст. 399 ч. 3 п. 4, ст. 418 КПК України, є законною, обґрунтованою і мотивованою. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено. 
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги захисника, скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2025 рокузалишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7  - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3