Справа № 569/28180/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі – Ковальчук О.Б.,
за участю представника відповідача - адвоката Дупака В.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 01.09.2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 238322216 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
01.09.2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в сумі 12 000,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що ОСОБА_1 прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав Відповідачу кредит, а Відповідач на дату подання позову не повернув отриманий кредит у визначені строки в повному обсязі та не сплатив нараховані інші платежі.
Відповідач зазначає, що в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 238322216 від 01.09.2024 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія «ЕЙС» . 
Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 238322216 від 01.09.2024 року, становить – 35 880,00 грн., яка складається з наступного: 12 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 17 880,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 6 000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Просить стягнути з ОСОБА_1 користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 238322216 від 01.09.2024 року у розмірі 35 880,00 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. покласти на відповідача.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 січня 2026 року по даній цивільній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.
25.02.2026 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача – адвокатом Дупаком В.Г. подано відзив на позовну заяву із клопотанням про поновлення строку на подачу такого відзиву, у якому останній вказав, що позивачем не доведено суду, що за договором факторингу, який долучався до позовної заяви відбулося відступлення права вимоги до відповідача від Первісного кредитора до ТОВ ФК «ЕЙС», умова кредитного договору щодо встановлення Відповідачу щомісячної плати за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, є нікчемною, а тому частина заборгованості, яка нарахована за кредитним договором, а саме нарахована плата за обслуговування кредиту та прострочена плата за обслуговування кредиту не підлягає стягненню з Відповідача. Просить поновити ОСОБА_1 строк на подачу відзиву на позовну заяву у справі № 569/28180/25, відмовити у задоволені позову ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості у повному обсязі, стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу.
02.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій він зазначив, що Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. нарахування процентів повністю узгоджується з кредитним договором, зазначає, що згідно з п. 2.1 Договору факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025 року, ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» - прийняти їх та передати грошові кошти Клієнту на умовах договору. Відповідно до п. 1.3 та п. 1.5 цього договору, право вимоги стосується всіх прав Клієнта за Кредитними договорами і фіксується у Реєстрах прав вимоги.
Відповідач правом на подання заперечення на відповідь на відзив не скористався.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2026 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в п. 4 прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи проводити у його відсутність. 
Представник відповідача - адвокат Дупак В.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та пояснив, що Верховний Суд висловив правову позицію про те, що умови кредитного договору, який містить умову щодо оплати послуг банку щодо обслуговування кредиту є нікчемними, а тому нарахована та заявлена до стягнення плата за обслуговування не може бути стягнута. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Заслухавши думку представника відповідача – адвоката Дупака В.Г., дослідивши повно, всебічно та об`єктивно наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 01.09.2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 238322216 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
01.09.2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в сумі 12 000,00грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що ОСОБА_1 прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав Відповідачу кредит, а Відповідач на дату подання позову не повернув отриманий кредит у визначені строки в повному обсязі та не сплатив нараховані інші платежі.
Відповідач зазначає, що в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 238322216 від 01.09.2024 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» . 
Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 238322216 від 01.09.2024 року, становить – 35 880,00 грн., яка складається з наступного: 12 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 17 880,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 6 000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, то суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, рішенні Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.
Тобто у межах дії кредитного договору сторони визначили розмір відсотків.
Поза межами дії договору сторони визначили, що відсотки складають 5% за день та як вбачається зі змісту позову та кредитного договору є мірою відповідальності за невиконання умов договору.
Проте, згідно п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин, відповідач звільняється від відповідальності за невиконання умов кредитного договору в частині сплати відсотків поза межами дії кредитного договору.
За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
В розрізі з наведеним, суд зазначає, що суду не надано доказів визнання недійсним вцілому чи певних частин договору про надання кредиту укладеного між сторонами, а відтак він є чинним та дійсним.
Відповідно абз. 3 ч. 4ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Згідно з п. 8.5.1. За період від 01.09.2024 року до 01.10.2024 року (включно) Кредитодавець надає Позичальнику знижку в розмірі 0,00 (нуль) % від розміру Базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за Кредитом може здійснюватися за Дисконтною процентною ставкою 1,00 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 365,00 (триста шістдесят п`ять) відсотків річних; Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 12 000,00 грн. (сума виданого кредиту) * 30 (строк Кредиту) * 1,00 (процентна ставка)/100 = 3 600,00 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів) 3 600,00 /30 = 120,00 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 01.09.2024-01.10.2024 (що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»).
Отже, враховуючи встановлені обставини, суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 3 600,00 грн.
Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у сумі 6 000 грн.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу.
Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц.
Водночас пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування, так і п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Враховуючи наведені правові висновки, позовна вимога про стягнення заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у сумі 6 000 грн. є необґрунтованою.
Враховуючи наведене, суд дійшов переконливого висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» підлягає до задоволення частково і стягненню підлягає лише 15 600 грн. простроченого боргу.
За правилами ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 264,70 грн. (15 600,00 грн. х 2 422,40 грн. : 29 880,00 грн. = 1 264,70 грн.). 
Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Соломко та партнери», копію Додаткової угоди № 25771188556 від 11.09.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги час розгляду справи, яка не є складною, час витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 000 грн.
Керуючись ст.ст. 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 , ст.ст. 12-13, 76, 81, 131, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354, 435 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 виданий органом 5610 20.08.2020 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (02094, м. Київ, Юрія Поправки, 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за Кредитним договором № 238322216 від 01.09.2024 року в сумі 15 600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 виданий органом 5610 20.08.2020 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (02094, м. Київ, Юрія Поправки, 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956) судовий збір в розмірі 1 264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) грн. 70 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 виданий органом 5610 20.08.2020 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (02094, м. Київ, Юрія Поправки, 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956) витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (02094, м. Київ, Юрія Поправки, 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 виданий органом 5610 20.08.2020 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Рівненського
міського суду Тимощук О.Я.