Справа № 674/1253/26
Провадження № 3/674/394/26

ПОСТАНОВА
іменем України 
29 червня 2026 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Посунько Г.А., розглянувши в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , не працюючого,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 03 червня 2026 року на вулиці Шевченка в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області він здійснював господарську діяльність по перевезенню пасажирів на таксі - автомобілем "Nissan Leaf", реєстраційний номер НОМЕР_2 , без ліцензії на даний вид господарської діяльності та без реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив вимоги абз.2 ч.1, ч.8 ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п.24 ст.7 Закону України "Про ліцензування господарської діяльності".
Тим самим ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_2 повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця його проживання, а також шляхом повідомлення через мобільні засоби зв`язку. Відповідно до ст.268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , на підставі наявних у справі доказів.

Об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, 
дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, 
суд вважає наступне.

03 червня 2026 року начальник відділення безпеки дорожнього руху БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП майор поліції Кметюк А.В. склав протокол серії ВАД № 726251 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
В протоколі вказано, що 03 червня 2026 року на вулиці Шевченка в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність по перевезенню пасажирів на таксі - автомобілем "Nissan Leaf", реєстраційний номер НОМЕР_2 , без ліцензії на даний вид господарської діяльності та без реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив вимоги абз.2 ч.1, ч.8 ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п.24 ст.7 Закону України "Про ліцензування господарської діяльності".

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 164 КУпАП встановлено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Підприємницькою може вважатись лише діяльність з виробництва продукції, використання робіт, надання послуг і зайняття торгівлею з метою одержання прибутку. У разі відсутності такої мети немає правових підстав вважати діяльність господарюючого суб`єкта підприємницькою.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" роз`яснено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Згідно ч.1, ч.2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно ч.1 ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно ч.1, ч.2 ст.55 Господарського кодексу України с уб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Згідно ч.1 ст.58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.
Згідно ст.1 Закону України "Про підприємництво" підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується наявністю умислу правопорушника, спрямованого на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Норма статті 164 КУпАП носить бланкетний характер, тому в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на норму спеціального закону, який регламентує ту чи іншу діяльність, яка потребує ліцензування або державну реєстрацію суб`єкта господарювання.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 726251 від 03 червня 2026 року, складеному відносно ОСОБА_2 , вказано, що останній порушив вимоги абз.2 ч.1, ч.8 ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п.24 ст.7 Закону України "Про ліцензування господарської діяльності".
Згідно ч.8 ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" документи для автомобільного самозайнятого перевізника: ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.
Разом з тим, посилання працівника поліції на порушення ОСОБА_2 вимог абз.2 ч.1 ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" є неправильним, оскільки згідно ч.1 ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Відтак, частина перша статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" містить лише один абзац.
Посилання працівника поліції на порушення ОСОБА_2 вимоги п.24 ст.7 Закону України "Про ліцензування господарської діяльності" є неправильним, оскільки правильна назва закону, який регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, є Закон України "Про ліцензування видів господарської діяльності".
За таких обставин залишається незрозумілим, в порушенні якої конкретно норми та спеціального закону звинувачується ОСОБА_2 .

В протоколі про адміністративне правопорушення немає жодних відомостей про те, яким конкретним способом ОСОБА_2 впроваджував господарську діяльність, пов`язану з перевезенням пасажирів.

В протоколі про адміністративне правопорушення немає жодних відомостей про те, що діяльність ОСОБА_2 є регулярною, постійною та суттєвою.

В протоколі про адміністративне правопорушення немає жодних відомостей про те, що діяльність ОСОБА_2 спрямована на отримання ним доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Суд не має права самостійно змінювати фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка (по суті) становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, суду не надано доказів про те, що ОСОБА_2 займався господарською діяльністю.

Таким чином, суду не надано належних доказів про відповідність протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 , обставинам справи та на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_2 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, провадження в даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.7, ст.9, ч.1 ст.164, ст.ст.245, 247 - 249, 251, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Посунько Г.А.