ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/92/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., за участі секретаря судового засідання Феденько Н.М., учасників справи: представника позивача адвоката Сороки О.Є., представниці відповідача Сторчак О.З. (самопредставництво), розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/92/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спешлтех" до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення 1 764 120,00 грн.
Суть спору. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Спешлтех" засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" (документ сформований в системі "Електронний суд" 27.01.2026) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про стягнення з Державного бюджету України коштів в сумі 1 764 120,00 грн, безпідставно набутих внаслідок сплати штрафів, накладених постановами відповідача, та в подальшому скасованих.
Ухвалами суду від 04.02.2026 та від 06.03.2026 до участі в справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області
Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги мотивовано тим, що Південно-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було винесено ряд постанов про застосування відносно ТОВ "Спешлтех" штрафних (фінансових) санкцій, які одразу ж було передано на примусове виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; на підставі постанов про застосування відносно ТОВ " Спешлтех " штрафних (фінансових) санкцій було відкрито виконавчі провадження.
ТОВ "СПЕШЛТЕХ" оскаржило постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. За результатами розгляду скарги, Південно-Західним міжрегіональним управлінням з питань праці скаргу ТОВ "Спешлтех" задоволено у повному обсязі; постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 04 грудня 2024 року № 104-ДПС, від 18 грудня 2024 року №112-ДПС, від 26 грудня 2024 року № 119-ДПС, від 08 січня 2025 року №1-ДПС, на підставі яких відкрито виконавчі провадження №76974086, №77034339, №77506526, №77148594 скасовано (рішення № ПЗ/2/1556-25 від 06 березня 2025 року).
Однак Південно-Західним міжрегіональним управлінням з питань праці своєчасно не направлено на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України рішення про скасування вищезгаданих постанов. 
За наведеного, у межах відкритих виконавчих проваджень, з рахунку ТОВ "Спешлтех" безпідставно стягнуто кошти в сумі 1 764 120,00 грн. Зазначені кошти позивачу не були повернуті з Державного бюджету України не зважаючи на звернення як до відповідача так і до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України
Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач позовні вимоги заперечує. У відзиві на позовну заяву зазначає про те, що позовні вимоги до нього є безпідставними, оскільки Міжрегіональне управління - орган державної виконавчої влади, за постановами якого всі штрафні санкції справляються у Державний бюджет України. Вказав, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів здійснюється відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджено наказом Міністерством фінансів України №787 від 03.09.2013 із змінами, відповідно до якого встановлено, що подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, яким підтверджують перерахування коштів до бюджету. 
Відповідно до платіжних інструкцій № 1079 від 30.01.2025 (сума 160000 грн.), № 1711 від 03.02.2025(сума 480000 грн.), № 3536 від 13.02.2025( сума 480000 грн.), № 8059 від 14.03.2025 (сума 480000грн.), доданих до листа платником є Шевченківський ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, а отримувачем є Казначейство України, а не Міжрегіональне управління.
Зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету" по коду бюджетної класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції" органом, що контролює справляння надходжень до бюджету, та забезпечує своєчасне та в повному обсязі надходження до бюджету податків і зборів визначено Мін`юст.
Постановою №106 Держпраці таким органом не визначено, а в даній ситуації органом, що контролює справляння надходжень до бюджету є орган ДВС, який входить у структуру органів Мін`юсту, так як проводив стягнення на рахунок Державного бюджету України, а не Міжрегіонального управління.
Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. 
Пунктом 5 розділу 1 Порядку 787 визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. 
Міжрегіональне управління, як орган державної виконавчої влади не володіє інформацією щодо сплачених чи помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів за винесеними штрафними санкціями, тому для повернення коштів із Державного бюджету коштів рекомендувало ТОВ «СПЕШЛТЕХ» звернутися в орган ДВС та Казначейства у визначеному чинним законодавством порядку. 
Отже, Міжрегіональне управління не має юридичного впливу на розподіл цих коштів та є неналежним відповідачем у даних спірних відносинах.
Стислий виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Пояснень щодо позову або відзиву не подав.
Стислий виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.
Позовні вимоги заперечує з підстав, викладених у поясненнях на позовну заяву. Вказує, що відповідно до статті 43 Бюджетного кодексу України та Положення про Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, затвердженого наказом ДКСУ від 16.12.2025 № 329 - ГУДКСУ в Івано-Франківській області є окремою юридичною особою, здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, має власний кошторис, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, самостійно несе відповідальність за власні дії, будь-яких протиправних дій відносно позивача не здійснювало.
Зазначає, що не перебуває в жодних правовідносинах з позивачем, який не є розпорядником бюджетних коштів.
Вказує, що стягнуті кошти Шевченківський ВДВС у м. Львові повинен був перерахувати на рахунок з обліку надходжень Державного бюджету № UA268999980313070106000013933, відкритий за кодом класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», відкритий в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Львівській області для Львівської міської територіальної громади, який зазначений у постановах Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 1-ДПС, № 104 ДПС, № 112-ДПС та № 119-ДПС. Підтвердити чи спростувати факт такого перерахування, а також встановити розмір перерахованих до державного бюджету сум ГУДКСУ в Івано-Франківській області не може, оскільки не володіє інформацією про рух коштів на рахунку Шевченківського ВДВС у м.Львові, відкритий в Ощадбанку, та на рахунку з обліку надходжень державного бюджету UA268999980313070106000013933, відкритий в ГУДКСУ у Львівській області. Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 03.08.2011 р. за № 845, визначено, що стягнення надходжень бюджету здійснюється органом Казначейства, на рахунки в якому ці надходження зараховані. 
Згідно додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 органом, що конролює справляння надходжень бюджету за ККДБ 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» та за ККДБ 22070000 «Виконавчий збір» є Державна виконавча служба. Таким чином, при повернення даних коштів конролюючий орган має надати до відповідного органу Казначейства подання щодо повернення коштів. 
Оскільки стягнуті кошти зараховані (мали бути зараховані) на рахунок з обліку надходжень державного бюджету, відкритий у ГУДКСУ у Львівській області, Головне управління ДКСУ в Івано-Франківській області є неналежною третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.
Просить замінити неналежну третю особу у справі № 909/92/26, а саме Головне правління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області
Стислий виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області.
Позовні вимоги заперечує, в задоволенні позовних вимог просить відмовити з підстав відсутності (ненадання) належних доказів зарахування до державного бюджету коштів, які просить повернути позивач. 
Вказує, що органи Казначейства не приймають рішення щодо повернення (стягнення) надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів та інших доходів бюджету, а лише виконують прийняте уповноваженим органом (контролюючим органом або судом) рішення.
Посилається на Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджено наказом Міністерством фінансів України №787 від 03.09.2013 із змінами, відповідно до якого визначена процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії.
Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2026 справу № 909/92/26 передано для розгляду судді Горпинюку І.Є.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спешлтех " від 27.01.2026 (вх. № 702/26 від 28.01.2026) залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.
30.01.2026 до суду засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", на виконання вимог зазначеної вище ухвали, у строк, встановлений судом, надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 1701/26) з додатками, якими усунуто недоліки позовної заяви.
04.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 909/92/26; ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 06.03.2026; суд залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області. Мотиви, з яких суд дійшов таких висновків, викладені в ухвалі суду від 04.02.2026. 
11.02.2026 засобами підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача) подало клопотання по справі № 909/92/26 (вх.№ 2514/26), в якому просить суд, на підставі ст.169, 182 ГПК України, замінити неналежну третю особу у справі № 909/92/26, а саме Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області.
16.02.2026 суд постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (вх.№ 2514/26 від 11.02.2026). Мотиви, з яких суд дійшов таких висновків, викладені в ухвалі суду від 16.02.2026. 17.02.2026 до суду від Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області надійшли пояснення третьої особи на позовну заяву (вих.№ 2, вх.№ 2900/26).
17.02.2026 до суду від Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача) надійшли пояснення на позовну заяву по справі (вх. № 2900 від 17.02.2026).
19.02.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вих.№ ПЗ/10/1152-26 від 18.02.2026, вх.№ 3013/26 від 19.02.2026).
24.02.2026 до суду надійшло клопотання (вх.№ 3337/26) представниці Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕШЛТЕХ", в якому адвокат Кропивницька Уляна Миколаївна зазначає, що з 02 березня 2026 року по 06 березня 2026 року перебуватиме у відпустці. До клопотання доданий наказ № 16/02-ВД від 16 лютого 2026 року. За наведеного, представниця позивача просить суд відкласти підготовче судове засідання, призначене на 06.03.2026, для реалізації її права брати участь у судовому засіданні. 
25.02.2026 до суду надійшло клопотання представниці Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Сторчак Оксани Зіновіївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх.№ 3464/26). Ухвалою від 26.02.2026 суд задовольнив зазначене клопотання. 
27.02.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№ 3556/26).
06.03.2026 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (вих.№ ПЗ/10/1573-26 від 05.03.2026, вх.№ 4116/26 від 06.03.2026).
У підготовчому засіданні 06.03.2026 в режимі відеоконференції взяла участь представниця відповідача Сторчак О.З., представниця позивача не з`явилася, подавши клопотання про відкладення. Представники інших учасників справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою від 06.03.2026, постановленою в підготовчому засіданні суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області; підготовче засідання у справі № 909/92/26 відклав на 01.04.2026 о 10:30; зобов`язав позивача, у строк 3 (три) дні з дня отримання даної ухвали, надіслати третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області позовну заяву з додатками; докази надсилання надати суду; зобов`язав відповідача у строк 3 (три) дні з дня отримання даної ухвали надіслати третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області копії відзиву на позов з додатками; докази надсилання надати суду; надав строк Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області на подання письмових пояснень щодо позову або відзиву і всіх наявних доказів. Ухвала оформлена окремим документом 11.03.2026.
13.03.2026 через підсистему "Електронний суд" позивач та відповідач подали суду докази виконання ухвали від 06.03.2026 щодо направлення третій особі копій позовної заяви з додатками та відзиву з додатками.
18.03.2026 від представника позивача адвоката Сороки О.Є. надійшла заява (вх. № 5041/26 від 18.03.2026), в якій він просить забезпечити йому можливість взяти участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, а також відкласти розгляд справи, призначений на 01.04.2026 у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні в Турківському районному суді Львівської області. До заяви додана, зокрема, копія судової повістки Турківського районного суду Львівської області про виклик адвоката Сороки О.Є. в судові засідання на 01.04.2026 о 10:00 год. та 02.04.2026 о 10:00 год., як представника відповідача.
Ухвалою від 19.03.2026 суд задовольнив заяву представника позивача адвоката Сороки О.Є. про участь в судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції.
20.03.2026 від Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області надійшли пояснення у письмовій формі з додатками (вх. № 5161/26 від 20.03.2026).
У підготовчому засіданні 01.04.2026 в режимі відеоконференції взяла участь представниця відповідача Сторчак О.З., представник позивача Сорока О.Є. не з`явився, подавши клопотання про відкладення. Представники інших учасників справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою від 01.04.2026 суд продовжив строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів - до 06.05.2026; підготовче засідання у справі № 909/92/26 відклав на 22.04.2026 о 10:30 год. Мотиви такого рішення викладено в ухвалі.
У підготовчому засіданні 22.04.2026 в режимі відеоконференції взяли участь представник позивача адвокат Сорока О.Є. та представниця відповідача Сторчак О.З. Треті особи у підготовче засідання 22.04.2026 не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином ухвалою суду від 01.04.2026, копія якої в електронному вигляді була доставлена в їх електронні кабінети 02.04.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. Оскільки ними не подано суду жодних клопотань, не повідомлено поважності причин неявки в підготовче засідання 22.04.2026, суд провів підготовче засідання 22.04.2026 у відсутності їх представників.
В підготовчому засіданні 22.04.2026 суд прийняв подані учасниками справи заяви по суті справи (відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, письмові пояснення третіх осіб), вирішив передбачені законом завдання підготовчого провадження та ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання в режимі конференції № 6296651 від 22.04.2026, закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 05.05.2026 о 14:30 год.
05.05.2026 в судовому засіданні з розгляду справи по суті взяли участь в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Сорока О.Є. та представниця відповідача Сторчак О.З. Треті особи у судове засідання з розгляду справи по суті 05.05.2026 не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином ухвалою повідомленням про судове засідання від 22.04.2026, копія якої в електронному вигляді була доставлена в їх електронні кабінети 22.04.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. Оскільки ними не подано суду жодних клопотань, не повідомлено поважності причин неявки в судове засідання, призначене на 05.05.2026, суд розглянув справу у відсутності третіх осіб та їх представників.
У судовому засіданні 05.05.2026 суд заслухав вступне слово представника позивача, представниці відповідача, їх відповіді на питання суду, дослідив письмові докази, заслухав виступи представників позивача та відповідача у судових дебатах, після чого оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення. В судовому засіданні 05.05.2026 суд проголосив скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.
Південно-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було винесено ряд постанов про накладення на ТОВ "Спешлтех" штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, загалом на суму 1 600 000,00 грн, а саме:
- постанова № 104-ДПС від 04 грудня 2024 року про накладення на ТОВ "Спешлтех" штрафу у розмірі 160 000,00 грн. на користь держави;
- постанова № 112-ДПС від 18 грудня 2024 року про накладення на ТОВ "Спешлтех" штрафу у розмірі 480 000,00 грн. на користь держави;
- постанова №119-ДПС від 26 грудня 2024 року про накладення на ТОВ "Спешлтех" штрафу у розмірі 480 000,00 грн. на користь держави.
- постанова № 1-ДПС від 08 січня 2025 року про накладення на ТОВ "Спешлтех" штрафу у розмірі 480 000,00 грн. на користь держави.
На підставі вказаних постанов, як виконавчих документів, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрив наступні виконавчі провадження:
1. ВП № 76974086 про виконання постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 104-ДПС від 04 грудня 2024 року про стягнення з ТОВ " Спешлтех" штрафу у розмірі 160 000,00 грн. на користь держави;
2. ВП № 77034339 про виконання постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 112-ДПС від 18 грудня 2024 року про стягнення з ТОВ " Спешлтех " штрафу у розмірі 480 000,00 грн. на користь держави;
3. ВП № 77148594 про виконання постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №119-ДПС від 26 грудня 2024 року про стягнення з ТОВ " Спешлтех " штрафу у розмірі 480 000,00 грн. на користь держави.
4. ВП № 77506526 про виконання постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 1-ДПС від 08 січня 2025 року про стягнення з ТОВ "СПЕШЛТЕХ" штрафу у розмірі 480 000,00 грн. на користь держави.
23.01.2025, ТОВ "Спешлтех" у адміністративному порядку оскаржило вищеперелічені постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.
За результатами розгляду скарги, Рішенням № ПЗ/2/1556-25 від 06 березня 2025 року, Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці скаргу ТОВ "Спешлтех" задовольнило; постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 04 грудня 2024 року № 104-ДПС, від 18 грудня 2024 року №112-ДПС, від 26 грудня 2024 року № 119-ДПС, від 08 січня 2025 року №1-ДПС, на скасувало.
Однак, в період розгляду скарги, а також і після прийняття Рішення № ПЗ/2/1556-25 від 06 березня 2025 року про скасування постанов про накладення штрафу, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах згаданих виконавчих проваджень стягнув з рахунку ТОВ "Спешлтех" загалом 1 764 120 грн 00 коп., а саме:
1. В рамках ВП №76974086, на виконання постанови № 104-ДПС, 30 січня 2025 року стягнуто кошти у розмірі 177 530,00 грн.;
2. В рамках ВП № 77034339, на виконання постанови № 112-ДПС, 31 січня 2025 року стягнуто кошти у розмірі 529 530,00 грн.;
3. В рамках ВП №77148594, на виконання постанови №119-ДПС, 13 лютого 2025 року стягнуто кошти у розмірі 528 530,00 грн.;
4. В рамках ВП № 77506526, на виконання постанови №1-ДПС, 14 березня 2025 року стягнуто кошти у розмірі 528 530,00 грн.
Списання коштів з рахунку ТОВ "Спешлтех" підтверджується платіжними інструкціями № P1VC0GA584 від 31.01.2025; № P1UC0YNKVX від 30.01.2025; № P2DC076UQD від 13.02.2025, № P3EC0I5IQM від 14.03.2025 (а.с. 13-16).
Зазначені кошти в сумі 1 764 120 грн 00 коп. були стягнуті з рахунку ТОВ "Спешлтех" на рахунок отримувача - Шевченківського ВДВС у м. Львові, відкритого у філії Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк".
Доданими до відзиву відповідача платіжними інструкціями (а.с. 112-113) підтверджується перерахування Шевченківським ВДВС у м. Львові до Державного бюджету України, на рахунок, відкритий у Казначействі України, 1 600 000,00 грн коштів, стягнутих з ТОВ "Спешлтех", на виконання вказаних вище постанов відповідача, а саме:
1. Платіжною інструкцією № 1079 від 30.01.2025 сплачено 160 000 грн від ТОВ "Спешлтех" за виконавчим документом № 104-ДПС від 04.12.2024 у виконавчому провадженні № 76974086;
2. Платіжною інструкцією № 1711 від 03.02.2025 сплачено 480 000 грн від ТОВ "Спешлтех" за виконавчим документом № 112-ДПС від 18.12.2024 у виконавчому провадженні № 77034339;
3. Платіжною інструкцією № 3536 від 13.02.2025 сплачено 480 000 грн від ТОВ "Спешлтех" за виконавчим документом № 119-ДПС від 26.12.2024 у виконавчому провадженні № 77148594;
4. Платіжною інструкцією № 8059 від 14.03.2025 сплачено 480 000 грн від ТОВ "Спешлтех" за виконавчим документом № 1-ДПС від 08.01.2025 у виконавчому провадженні № 77506526.
Представниця ТОВ "Спешлтех" адвокат Кропивницька У.М. 20.01.2026 звернулась до відповідача із досудовою претензією про перерахування на рахунок ТОВ "Спешлтех" зарахованих до бюджету коштів у розмірі 1 764 120,00 грн у рамках виконавчих проваджень № 76974086, № 77034339, № 77506526, № 77148594.
У відповіді на цю досудову претензію від 23.01.2026 № ПЗ/2/427-26 відповідач покликається на положення згаданого вище Порядку 787, вказує на невідповідність сум, вказаних у платіжних інструкціях, якими стягнуто кошти до сум накладених штрафі, а також зазначає що не володіє інформацією щодо сплачених чи помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів за накладеними штрафними санкціями, а тому для повернення коштів необхідно звернутись в орган ДВС та Казначейства у визначеному чинним законодавством порядку.
Із відповіді на адвокатський запит Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.01.2026 № 2774 вбачається, що суми штрафу зараховано до Державного бюджету України, у зв`язку із чим рекомендовано звернутись до суду із позовом до Південно-Західного МУ Державної служби з питань праці про стягнення безпідставно набутих коштів.
За таких обставин позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України 1 764 120,00 грн, стягнутих з нього на виконання пізніше скасованих постанов відповідача про накладення штрафу.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1212 Цивільного Кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (постанова Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц).
З матеріалів справи вбачається, що з рахунку позивача стягнуто 1 764 120 грн 00 коп. на виконання постанов відповідача: № 104-ДПС від 04 грудня 2024 року;4 № 112-ДПС від 18 грудня 2024 року; №119-ДПС від 26 грудня 2024 року; № 1-ДПС від 08 січня 2025 року, що підтверджується платіжними інструкціями № P1VC0GA584; № P1UC0YNKVX; № P3EC0I5IQM; № P2DC076UQD. 
Зазначені кошти були стягнуті на рахунок органу державної виконавчої служби - Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові, відкритий у Львівській обласній філії АТ "Ощадбанк".
У відповідності до ч. 1 статті 44 Закону України "Про виконавче провадження" органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.
Таким чином, стягнуті з боржника у межах виконавчого провадження кошти, з метою наступної виплати стягувачу, зараховуються на рахунок органу державної виконавчої служби, відкритому у державному банку. У даному випадку стягнуті з позивача кошти були зараховані на рахунок органу ДВС у Львівській обласній філії АТ "Ощадбанк".
В той же час, як передбачено частинами 1, 2 статті 43 Бюджетного кодексу України, при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає:
1) розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства;
2) контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, реєстрації взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов`язаннями;
3) ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України;
4) здійснення інших операцій з бюджетними коштами.
В органах Казначейства України бюджетним установам відкриваються рахунки у встановленому законодавством порядку.
Наведені положення законодавства дають підстави для висновку, що грошові кошти, які орган державної виконавчої служби стягнув з боржника на свій рахунок у державному банку для наступного перерахування стягувачу, не стають одразу коштами Державного бюджету України, оскільки такий рахунок призначений для зарахування стягнутих з боржника коштів та їх наступної виплати стягувачу.
В той же час, грошові кошти Державного бюджету України зараховуються на рахунки, що обслуговуються органами державного казначейства.
Матеріали справи містять докази зарахування до Державного бюджету України, на рахунки державного казначейства, 1 600 000 грн штрафів, стягнутих з ТОВ "Спешлтех" в порядку примусового стягнення в межах виконавчих проваджень з виконання постанов відповідача. Такими доказами є платіжні інструкції № 1079 від 30.01.2025, № 1711 від 03.02.2025, № 3536 від 13.02.2025, № 8059 від 14.03.2025 (а.с. 112-113), відповідно до яких грошові кошти в сумі 1 600 000 грн накладених на позивача штрафів були виплачені з рахунку Шевченківського відділу ДВС у м. Львові у АТ "Ощадбанк" на рахунок Казначейства України.
Щодо грошових коштів у сумі 164 120,00 грн матеріали справи не містять доказів їх зарахування до Державного бюджету України.
Суд, за відсутності доказів, не може робити припущення щодо подальшого розподілу цієї частини коштів після їх стягнення з рахунку позивача на рахунок Шевченківського ВДВС м. Львова у АТ "Ощадбанк", а саме чи були вони в подальшому зараховані, і в якій пропорції, до Державного бюджету України як виконавчий збір, витрати виконавчого провадження чи на інші цілі, або не були зараховані до Державного бюджету України.
Однією із обставин, яка обов`язково входить до предмету доказування у справах що виникають із спірних кондикційних правовідносин, є факт набуття чи збереження майна відповідачем. Виходячи з позовних вимог, заявлених у даній справі, підлягає встановленню факт зарахування коштів до Державного бюджету України.
У даній справі встановлено, що після скасування постанов про накладення на позивача штрафу, кошти у розмірі 1 600 000,00 грн є такими, що набуті безпідставно та відповідно утримуються у Державному бюджеті України без достатньої правової підстави.
Однак стосовно 164 120 грн позивач не довів належними та допустимими доказами факт зарахування цих коштів до бюджету. 
Крім того, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні, у тому числі господарські, правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Інакше кажучи, органи державної влади, насправді, не діють як юридичні особи, навіть якщо вони формально наділені таким статусом, а діють від імені держави, що відповідає за своїми зобов`язаннями державним майном, яким наділяє, зокрема, її органи (див. постанови від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11 (пункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі №915/478/18 (пункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц (пункт 26), від 15.01.2020 у справі №698/119/18 (пункт 21), від 18.03.2020 у справі №553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 (пункт 8.5), від 23.11.2022 у справі №359/3373/16-ц (пункт 80), від 15.02.2022 у справі №910/6175/19 (пункт 7.45), від 20.07.2022 у справі №910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах №923/199/21 (пункт 8.16) і №922/1830/19 (пункт 7.1), від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 (пункт 55), від 12.07.2023 у справі №757/31372/18-ц (пункт 37)).
В судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі №910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах №923/199/21 (пункт 8.17) і №922/1830/19 (пункт 7.2), від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 (пункт 55)). Це випливає, зокрема, з частини четвертої статті 56 Господарського процесуального кодексу України. Тобто під час провадження у справі стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справі №923/199/21 (пункт 8.18) і №922/1830/19 (пункт 7.3), від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 (пункт 55), від 12.07.2023 у справі №757/31372/18-ц (пункт 38)).
Отже, те, що позивач вказав відповідачем у справі щодо стягнення з Державного бюджету України коштів, які утримуються там без достатньої правової підстави, певний орган державної влади - Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці - не означає, що у спірних правовідносинах відповідальним суб`єктом є не держава, а саме цей орган. Інакше кажучи, у кондикційних спірних правовідносинах орган держави є представником її інтересів, а не суб`єктом владних повноважень, який здійснює щодо позивача публічно-владні управлінські функції. Останні він реалізував тоді, коли виніс постанову про застосування штрафу та забезпечив стягнення останнього до бюджету. Подальше намагання позивача повернути з Державного бюджету України відповідну суму, заявивши вимогу про її стягнення, не пов`язане з виконанням органами державної влади, зокрема Південно-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, публічно-владних управлінських функцій щодо позивача.
Однак позивач мав обґрунтувати, у зв`язку з чим Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є належним відповідачем не лише щодо стягнення 1 600 000 грн накладеного відповідачем штрафу, але і щодо 164 120 грн, стягнутих з позивача органом державної виконавчої служби понад суму штрафу, яку наклав на позивача відповідач. Тому позивач мав не лише довести факт зарахування 164 120 грн до Державного бюджету України, але й обґрунтувати чому належним органом, який представляє державу у відносинах з повернення цієї частини коштів, як безпідставно збережених, є відповідач.
Позивач таких обставин, які входять до предмета доказування, не довів. 
Щодо посилання відповідача на те, що позивачем не дотриманий спеціальний позасудовий порядок повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів, то суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Згідно з загальними положеннями Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок) надміру зараховані кошти - сума коштів, що становить позитивну різницю між сумою фактично сплачених коштів та сумою коштів, яку повинен сплатити до відповідного бюджету платник платежів (зборів), що визначені відповідним законодавством (крім платежів (зборів), контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), для повного виконання покладеного на нього грошового зобов`язання; помилково зараховані кошти - кошти, що сплачені платником за видом доходів, який не відповідає суті платежу (збору), визначеного в абзаці третьому цього пункту, та/або до невідповідного бюджету.
У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 Цивільного кодексу України).
Суд зазначає, що у даному випадку кошти, які отримані держаним бюджетом внаслідок пред`явлення до примусового виконання постанов відповідача, в подальшому скасованих, не є помилково чи надмірно зарахованими, а є саме безпідставно отриманими та такими, що утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави, а тому на спірні правовідносини не поширюється дія Порядку.
Отже, у даному випадку на спірні правовідносини поширюються приписи статті 1212 ЦК України.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/5880/21 зазначено, що сплачену до Державного бюджету України суму адміністративно-господарського штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала (зокрема у разі скасування адміністративним судом постанови про застосування такого штрафу), господарський суд може стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України як таку, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави.
За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 Цивільного кодексу України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.
У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 Цивільного кодексу України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 Цивільного кодексу України).
Порядок №787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих коштів до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку стягнуто до бюджету з позивача, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/5880/21, у зв`язку з чим суд відхиляє заперечення відповідача у вказаній частині.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі №910/5880/21 вказала, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави.
Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі №911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі №910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі №922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункт 109).
Таким чином, оскільки рішенням № ПЗ/2/1556-25 від 06 березня 2025 року Південно-Західного міжрегіонального управління з питань праці скасовано постанови від 04 грудня 2024 року № 104-ДПС, від 18 грудня 2024 року №112-ДПС, від 26 грудня 2024 року № 119-ДПС, від 08 січня 2025 року №1-ДПС, на підставі яких з позивача було стягнуто та зараховано до бюджету штраф загальною сумою 1 600 000,00 грн, то позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спешлтех" в частині стягнення з державного бюджету грошових коштів у сумі 1 600 000,00 грн є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо грошових коштів в сумі 164 120 грн, то як вище зазначав суд, позивач не довів зарахування даних коштів до бюджету а також не обґрунтував чи є Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці належним відповідачем, який представляє державу у спірних правовідносинах щодо повернення безпідставно збережених коштів, стягнутих понад суму штрафу.
Суд зазначає, що пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
З урахуванням наведеного позов підлягає до часткового задоволення.
Судові витрати.
Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 21169,44 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 30 січня 2026 р. № 667, (а.с. 55), тобто у передбаченому законом розмірі, з урахуванням коефіцієнта 0,8.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено судом частково в сумі 1 600 000,00 грн, суд стягує з відповідача в користь позивача судовий збір в сумі 19 200,00 грн. Решту витрат зі сплати судового збору в сумі 1969,44 грн суд залишає за позивачем.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 75, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спешлтех" (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Данилишина Д., буд. 6, оф. 206; ідентифікаційний код юридичної особи: 45459088) до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Франка, будинок 4; ідентифікаційний код юридичної особи: 44840602), з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Котлярська, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи: 35009321), Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (76015, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, будинок 14; ідентифікаційний код юридичної особи: 37951998), Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області (79000, Львівська обл., м. Львів, вул. Левицького, буд. 18; ідентифікаційний код юридичної особи: 38008294) про стягнення 1 764 120,00 грн задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спешлтех" (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Данилишина Д., буд. 6, оф. 206; ідентифікаційний код юридичної особи: 45459088) 1 600 000 (один мільйон шістсот тисяч) грн 00 коп безпідставно набутих коштів, стягнутих на виконання постанов про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 104-ДПС від 04.12.2024, № 112-ДПС від 18.12.2024, № 119-ДПС від 26.12.2024 та № 1-ДПС від 08.01.2025, винесених Південно-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці.
Стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Франка, будинок 4; ідентифікаційний код юридичної особи: 44840602) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спешлтех" (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Данилишина Д., буд. 6, оф. 206; ідентифікаційний код юридичної особи: 45459088) судовий збір у розмірі 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) грн 00 коп.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Спешлтех" до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області в частині стягнення 164 120 грн 00 коп. 
Витрати зі сплати судового збору в частині 1969,44 грн залишити за позивачем.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Горпинюк