Справа № 148/2688/25 
Провадження №2/148/201/26

Р І Ш Е Н Н Я 
 Іменем України 

07 травня 2026 року Тульчинський районний суд 
Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., 
при секретарі Ліванчук А.Ф.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Тульчині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Тимчик Наталії Федорівни, до Тульчинської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом до Тульчинської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Вона спадщину після смерті батька прийняла та являється єдиним спадкоємцем за законом. Її сести ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини.
В червні 2025 року вона звернулась до приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Тимчик Н.І. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналу документу про право власності на частину вказаного житлового будинку, про що нотаріусом було винесено лист-відмову від 04.06.2025 №168/02-14. 
Надати свідоцтво про право власності на будинок, частина якого належала її батькові, вона не може, оскільки на час відкриття спадщини воно не збереглося.
У зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності покійному батькові 
ОСОБА_6 судове засідання позивач не з`явилась, від її представника надійшла заява, згідно якої він просить провести розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В судовому засіданні 10.03.2026 позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обстаини.. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Тимчик Н.Ф. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце судового засідання, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с.114), про причини своєї неявки суд не повідомила. 
Відповідач - представник Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розглянути справу у його відсутність, на підставі документів, які є у справі. 
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез`явившихся учасників справи.
Заслухавши позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Кинашів, Тульчинського району, Вінницької області помер ОСОБА_3 , який являвся батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23.10.2024 серія НОМЕР_1 (а.с.8), копією свідоцтва про народження від 06.02.1987 серія НОМЕР_2 (а.с.117) та копією свідоцтва про шлюб від 05.10.2007 серія НОМЕР_3 (а.с.12), згідно якого вбачається, що позивач після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .
Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшов житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 15.07.1996, зареєстрованого Тульчинським МБТІ 15.07.1996 за №2540, про що свідчить його копія (а.с.13), оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні.
Відповідно до копії довідки Тульчинського МБТІ від 23.04.2025 №420 (а.с.17) станом на 31.12.2012 згідно архівних даних власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 15.07.1996, виданого згідно розпорядження радгосп "Кинашівський" від 31.05.1996, зареєстроване в КП "Тульчинське МБТІ" 15.07.1996 під р№2540 у реєстрову книгу ФЖ 12.
Згідно копії свідоцтва про смерть від 28.04.2001 серія НОМЕР_5 (а.с.21) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 , яка являлась матір`ю позивача.
Відповідно до копії спадкової справи №43/2024 до майна померлого ОСОБА_12 (а.с.70-82) вбачається, що 23.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Тимчик Н.І. із заявою про прийняття спадщини. 24.10.2024 відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця ОСОБА_9 25.10.2024 до нотаріуса надйшли заяви від ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , згідно яких останні повідомили, що являються дітьми ОСОБА_16 . При цьому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вказали, що спадщину після смерті батька вони не прийняли та на неї не претендують, в судові органи для продовження строку прийняття спадщини звертатися не будуть, претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом було видано на ім`я ОСОБА_1 не мають, а ОСОБА_15 зазначила, що від належної їй обов`язкової частки в спадщині вона відмовляєтьсь на користь ОСОБА_1 . 04.06.2025 ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу заяву, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідь на вищевказану заяву приватний нотаріус повідомила ОСОБА_1 , що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку під АДРЕСА_1 та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_17 , немає можливості, оскільки в свідоцтві №3228 про право власності на будинок, видане 15.07.1996 радгоспом "Кинашівський", існують підчистки та проставлено печатку УРСР, у реєстраційному написі Тульчинського МБТІ- прізвища та ініціали (без ім`я, побатькові). Рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання оформлення спадщини.
22.05.2025 позивач звернулась до Тульчинської міської ради із заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно, будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак її заява була повернута Тульчинською міською радою без розгляду та роз`яснено останній, що видача дубліката здійснюється правонаступником відповідного суб`єкта або архівною установою, про що свідчить копія повідомлення Тульчинської міської ради від 29.05.2025 №02.11-с-215 (а.с.10).
12.06.2025 позивач звернулась до Тульчинської районної військової адміністрації з метою отримання копії рішенння виконкому Кинашівської сільської ради від 12.06.1996 та свідоцтва про право власності на житло. Копію рішення вона отримала , свідоцтво ж ні, оскільки воно до архівного відділу на зберігання не передавалося, про що свідчить копія повідомлення Тульчинської районної військової адміністрації від 12.06.2025 №01-41/1523 (а.с.11).
Згідно копії рішення виконкому Кинашівської сільської Ради народних депутатів №367 від 12.06.1996 "Про встановлення права власності на квартиру житлового фонду Радгоспу "Кинашівський" (а.с.9) вбачається, що виконком вирішив, зокрема: 1. Визнати право державної власності за радгоспом "Кинашівський" на квартиру, в якій проживав ОСОБА_3 ; 2. Тульчинському МБТІ зареєструвати квартиру за ОСОБА_18 та видати реєстраційне посвідчення згідно форми №3.
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач, як дочка померлого, є спадкоємцем першої черги за законом. 
Відповідно до ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. 
За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України слід прийти до висновку, що порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих же спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу.
Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Як роз`яснив ВССУ у п.1 листа "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01.01.2004 або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.
Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. 
З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності 6 особам: ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , де їх частки не виділені.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
Відтак, враховуючи той факт, що в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки інші спадкоємці відмовились від їх часток у спадковому майні, відповідно до норми ч.3 ст.1268 ЦК України, вона є такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9 , оскільки нею не було подано нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини, тому суд приходить до висновку, що вона має право на спадкове майно, що залишилось після смерті її батька. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову представником відповідача не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.
Обставин, які б вказували, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає.
Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку будинку, беручи до уваги, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного процесу, беручи до уваги, що Тульчинська міська рада безпосередньо права позивача не порушувала, вважає за можливе не стягувати на користь позивача понесені ним судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 1216, 1218, 1220, 1226, 1268 ЦК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, ч.4 ст.206, ст.263- 265 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Тимчик Наталії Федорівни, до Тульчинської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_19 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею. 
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя: