Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 р. №520/8434/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України(вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61024, код ЄРДПОУ 45752470), третя особа: Начальник 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександр Олександрович(вул. Весніна, буд.14, під.1, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61023) про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить суд: 
1. Визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження № 79325632 від 13.10.2025, яку оформила старший державний виконавець Яна Баранова 01.04.2026, та скасувати її. 
2. Зобов`язати відповідача продовжити виконавчі дії, щодо виконання вимог рішення суду постановленого у справі №520/8869/25 20.06.2025. 
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суд від 20.06.2025 у справі № 520/8869/25 зобов`язано начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2025 та надати детальну інформацію про результати попереднього розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду. Вказує, що 13.10.2025 державний виконавець, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 79325632 з примусового виконання виконавчого листа № 520/8869/25 у зв`язку з тим, що боржник виконав рішення суду в повному обсязі. 
Натомість позивач стверджує, що рішення суду не було належним чином виконано, оскільки надана відповідь на виконання рішення суду не містить жодної деталізації оцінки наданим ним фактам у його зверненні, та не враховано, що судове рішення передбачало зобов`язання відповідача надати оцінку доводам вказаних ним у заяві, які стосуються незаконного використання комунального майна посадовою особою І.Михайличенком, що прямо заборонено ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції». 
Уважає, що державний виконавець не проводив перевірки виконання рішення боржником безпосередньо перед тим, як прийняти оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження, а прийняв її тільки на основі повідомлення боржника. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 20.05.2026 року об 11:00 год.
Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позов, в якому відповідач проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Зазначає, що резолютивна частина виконавчого документа, має зобов`язальний характер і полягає виключно у вчиненні певної дії – наданні відповіді на заяву, а не у досягненні будь-якого іншого результату чи задоволенні суб`єктивної оцінки позивача щодо повноти або змісту такої відповіді. 
Вказує, що державний виконавець при вирішенні питання про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження перевіряє саме факт виконання обов`язку, визначеного виконавчим документом, а не оцінює якість, повноту чи правомірність наданої відповіді по суті. Надання боржником відповіді на заяву стягувача свідчить про виконання судового рішення у спосіб, визначений виконавчим документом, таким чином прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження є законною та такою, що не підлягає скасуванню. 
Від третьої особи Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександра Олександровича надійшли пояснення, в яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки на виконання вимоги головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Я. Баранової, по виконавчому провадженню № 79325632 від 13.10.2025, 7-м Управлінням повідомлено про повторний розгляд 02.07.2025 заяви ОСОБА_1 (Р-812 від 03.04.2025) по справі № 520/8869/25 від 20.06.2025, з урахуванням висновків суду та надано копію відповіді ОСОБА_1 від 02.07.2025 вих. № 76247-2025 шляхом надсилання електронною поштою відповіді заявнику та як доказ про виконання рішення суду надано скріншоти про підтвердження відправлення електронного листа. 
Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України. 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне. 
Рішенням Харківського кружного адміністративного суду від 20.06.2025 року у справі № 520/8869/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича (61023, м. Харків, вул. Весніна, 14, 1-й під`їзд) про визнання бездіяльності та дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. 
Визнано протиправними дії начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025. 
Зобов`язано начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 03.04.2025 та надати детальну інформацію про результати попереднього розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Судове рішення набрало законної сили 22.07.2025 р. та по справі 13.08.2025 року видано виконавчий лист. 
13.10.2025 керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 79325720 по виконанню виконавчого листа № 520/8869/25 виданого Харківським окружним адміністративним судом. 
Також 13.10.2025 державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору. 
7-е управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України листом від 21.10.2025 (431864) за вих. № 119147-2025 повідомило - «Повідомляємо, що до 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі – Управління) надійшло рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/8869/25 від 20.06.2025, з приводу зобов`язання Управління повторно розглянути повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків Харківського окружного адміністративного суду. Співробітниками Управління на виконання рішення суду по справі № 520/8869/25 від 20.06.2025 повторно розглянуто повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду. Також, додатково надаємо копію відповіді ОСОБА_1 , як доказ про виконання рішення суду по справі № 520/8869/25 від 20.06.2025. Додаток: на 2 арк..».
27.03.2026 на адресу Боржника направлено вимогу виконавця про надання інформації щодо стану виконання зазначеного рішення суду (докази направлення заявнику відповіді). 
7 управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України листом від 31.03.2026 (574412) за вих. № 39049-2026 повідомило - «Повідомляємо, що до 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі – Управління) надійшло рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/8869/25 від 20.06.2025, з приводу зобов`язання Управління повторно розглянути повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків Харківського окружного адміністративного суду. Співробітниками Управління на виконання рішення суду по справі № 520/8869/25 від 20.06.2025 повторно розглянуто повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду. Також, додатково надаємо копію відповіді ОСОБА_1 , як доказ про виконання рішення суду по справі № 520/8869/25 від 20.06.2025. Додаток: на 3 арк..».
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Барановою Яною від 01.04.2026 закінчено виконавче провадження ВП №№ 79325632 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження". 
У постанові зазначено, що листом від 31.03.2026 за №39049-2026 7-им управлінням Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України повідомлено про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом. 
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою державного виконавця, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом № 1404-VІІІ. 
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VІІІ, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Виходячи зі змісту частини 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". 
Статтею 18 вказаного Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. 
Нормами пункту 9 частини 1 ст.39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Верховний Суд у постанові 21.08.2024 у справі № 240/27324/23 сформулював правову позицію щодо застосування пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, згідно з якою виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення. 
Верховний Суд дійшов висновку, що державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання. 
У постанові від 10.04.2025 у справі № 240/28517/23 Верховний Суд наголосив, що п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII може бути застосований лише за умови встановлення фактичного повного виконання рішення, при цьому постанова про закінчення виконавчого провадження має бути мотивованою, містити встановлені обставини та зазначення способів їх перевірки, а державний виконавець зобов`язаний пересвідчитись у виконанні рішення саме в обсязі та спосіб, визначені резолютивною частиною судового рішення. 
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновків, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження може бути закінчене виключно за умови фактичного виконання судового рішення у повному обсязі згідно з виконавчим документом.
Судом встановлено, що у межах виконавчого провадження ВП 79325632 з примусового виконання виконавчого листа у справі №520/8869/25 на боржника - начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України О. Сухину, покладалося зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 03.04.2025 та надати детальну інформацію про результати попереднього розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду. Зі змісту оскаржуваної постанови судом встановлено, що підставою для її винесення слугував лист 7 управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України листом від 31.03.2026 (574412) за вих. № 39049-2026 яким повідомлялось, що співробітниками Управління на виконання рішення суду по справі № 520/8869/25 від 20.06.2025 повторно розглянуто повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду. Також, додатково надано копію відповіді ОСОБА_1 , як доказ про виконання рішення суду по справі № 520/8869/25 від 20.06.2025. 
Спираючись на відповідь боржника, державний виконавець Відділу дійшов висновку, що рішення суду виконано в повному обсязі. 
Разом із тим, суд зазначає, що закінчення виконавчого провадження на підставі листа боржника без перевірки фактичного виконання або за наявності суперечностей у наданих матеріалах свідчить про порушення порядку виконання судового рішення. Держава в особі органу державної виконавчої служби зобов`язана пересвідчитися у наявності належних правових підстав для такого закінчення, а не покладатися на декларативні твердження боржника. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 31 серпня 2020 року у справі № 809/1370/17 та 22 січня 2026 року у справі №640/6473/22. 
На переконання суду, сам по собі лист боржника про повне виконання судового рішення, за відсутності належних доказів на підтвердження обставин такого виконання, не підтверджує виконання боржником судового рішення. 
Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин на боржника покладався обов`язок повторно розглянути заяву від 03.04.2025 та надати детальну інформацію про результати попереднього розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду, утім матеріали справи не містять первинних документів, в яких відображено виконання судового рішення у справі №520/8435/25. 
Отже, при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження державний виконавець мав надати оцінку не формальному факту наданні відповіді, а правильності та повноті виконання судового рішення, на чому наполягав позивач, вказуючи, що рішення передбачало зобов`язання відповідача надати оцінку доводам вказаних ним у заяві, які стосуються незаконного використання комунального майна посадовою особою І.Михайличенком, що прямо заборонено ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції». 
За таких обставин та правового врегулювання постанова про закінчення виконавчого провадження винесена відповідачем передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт належного повного виконання судового рішення. 
Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що у межах виконавчого провадження №79325632 не підтверджено належного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 у справі №520/8869/25, а отже, підстави для його закінчення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.
Відтак, оскаржувана постанова державного виконавця підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням вимог закону та без належного з`ясування фактичного виконання судового рішення. 
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Частинами 1 та 2 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України(вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61024, код ЄРДПОУ 45752470), третя особа: Начальник 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександр Олександрович(вул. Весніна, буд.14, під.1, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61023) про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Баранової Яни про закінчення виконавчого провадження № 79325632 від 01.04.2026 року. 
Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України продовжити виконавчі дії щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 у справі №520/8869/25. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному ст. 297 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 01 червня 2026 року.

Суддя Бідонько А.В.