Справа № 128/1417/26

РІШЕННЯ
Іменем України

30 червня 2026 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області 
в складі:
головуючого судді Бондаренко О.І.
при секретарі Нагірняк Т.А.
без участі сторін, 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,- 

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи власні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 . Після смерті спадкодавця залишилася спадщина на належне йому майно, а саме: на 1-2 кухні 9 м2, 1-4 кімнати 25,5 м2, 1-3 кімнати 15,1 м2, 1-5 кімнати 12,9 м2 і 1-1 прихожої з крильцем 7,9 м2, що складає 16/25 частини будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Водночас, відповідно до довідки № 26 від 09.04.2025, виданою КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зазначається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 386 станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» не проводилася. 03.03.2026 адвокатом Бельдій В.А. до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях було подано адвокатський запит із проханням повідомити про наявність або відсутність зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Україна, Вінницька область, Немирівський район, село Обідне, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях надійшов лист № 31/31/14/334-аз/05-2026-340-2026 від 10.03.2026 в якому зазначалося про те, що у відомостях ЄДР транспортних засобів відсутня інформація про реєстрацію за власником транспортних засобів за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У зв`язку із зазначеним, враховуючи те, що було допущено помилку щодо запитуваної інформації відносно ОСОБА_2 , а саме в даті народження замість ІНФОРМАЦІЯ_2 в листі було вказано ІНФОРМАЦІЯ_4 адвокатом Бельдій В.А. до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях було подано лист від 28.03.2026 р. із проханням виправити дату народження ОСОБА_2 на вірну. Згідно із листом № 31/31/14-3401-2026 від 25.03.2026 р. від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях Головного сервісного центру МВС зазначається, що у відомостях Єдиного державного реєстру транспортних засобів відсутня інформація про реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В подальшому зазначають, що як вбачається із довідки № 502/02-06 від 26.02.2026 р. виданої Якушинецькою сільською радою ОСОБА_2 1956 р.н. на день смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а/з № 2 від 08.05.2025 року) проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно відповіді на запит від 08.12.2025 № 02-12/2232 від Якушинецької сільської ради відомості про реєстрацію місця проживання, що містяться в реєстрі територіальної громади на померлого гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні. Відомості про зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 відсутні.
Разом із тим, як вбачається із відповіді на адвокатський запит від Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 22.12.2025 щодо надання інформації про останнє відоме зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 повідомляється, що згідно із інформацією, яка міститься у відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби України, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване/зняте із зареєстрованого місця проживання не значиться. Відомості про останнє зареєстроване місце проживання запитуваної особи відсутні. Отже, беручи до уваги зазначене, спадкодавець ОСОБА_2 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому зареєстрованого місця проживання останній не мав.
Однак, після смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини за заповітом позивачка до нотаріусу не зверталася у зв`язку із наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивачки народився син – ОСОБА_3 . Тобто, незадовго до дня смерті батька та дня відкриття спадщини після його смерті, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка мала немовля, що потребувало постійного її догляду, як матері. Разом з тим, як вбачається із відповіді на запит вих. № 86 від 12.12.2025 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр здоров`я Медскан» ОСОБА_3 з народження і до теперішнього часу знаходиться під спостереженням лікаря загальної практики ОСОБА_4 . За період з 06.04.2010 р. по 31.12.2011 р. дитина декілька разів хворіла ГРВІ, мала прояви алергічного дерматиту на деякі продукти харчування. З 27.11.2010 р. по 03.12.2010 р. знаходився на стаціонарному лікуванні реанімаційного відділення Вінницької обласної дитячої лікарні з приводу "Інвагінації кишківника". Після стаціонарного лікування дитина потребувала посиленого догляду матері, постійного контролю за станом його здоров?я та харчуванням. Період відновлення та реабілітації складає близько семи місяців. Наявність у немовляти такої важкої патології, як «Інвагінація кишківника» (тобто невідкладного стану, при якому одна ділянка кишечника входить у просвіт іншої, викликаючи гостру непрохідність, порушення кровообігу та ризик некрозу) та супутніх захворювань, таких як: гострий риніт, синдром рухових порушень у вигляді пірамідного гіпертонусу стоп, алергічний дерматит та ін., та перебування на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні у Вінницькій обласній дитячій лікарні в період часу із 27.11.2010 р. по 03.12.2010 р. також підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 12952 виданою Вінницькою обласною дитячою лікарнею. Згідно із випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 12952 виданою Вінницькою обласною дитячою лікарнею дитині було рекомендовано після виписки з лікарні нагляд педіатра за місцем проживання, відповідне лікування, гімнастика для стоп 4-5 р. в день 1 місяць, масаж, нагляд невролога.
Отже, враховуючи зазначене, маленька дитина позивачки у зв`язку із її хворобою потребувала посиленого догляду матері, постійного контролю за станом її здоров?я, відповідного харчування, проведення масажів та гімнастики, відвідувань вузьких спеціалістів саме в період, що припав на час смерті батька позивача та встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини строку, що унеможливило ОСОБА_1 своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини після її померлого батька.
В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. 
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Бельдій В.А. надав суду заяву, якою заявлені вимоги підтримують, позов просять задоволити та змін і доповнень не мають; засідання проводити без технічної фіксації. 
Від сторони відповідача в особі ОСОБА_5 суду надано заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутність та вказано, що не заперечуються заявлені позовні вимоги та просять їх задоволити. 
Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua     
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.05.2025 року (а.с.17). 
Факт родинних стосунків, а саме, що позивач є донькою ОСОБА_2 підтверджується: свідоцтвом про шлюб Позивача серії НОМЕР_2 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 14.10.2007 (а.с.18); свідоцтвом про народження Позивача серії НОМЕР_3 виданим Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області від 26.10.1985 року (а.с.19); свідоцтвом про розірвання шлюбу батьків Позивача серії НОМЕР_4 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області від 05.02.2002 року (а.с.20). 
Після смерті спадкодавця залишилася спадщина на належне йому майно, а саме на 1-2 кухні 9 м2, 1-4 кімнати 25,5 м2, 1-3 кімнати 15,1 м2, 1-5 кімнати 12,9 м2 і 1-1 прихожої з крильцем 7,9 м2, що складає 16/25 частини будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Дане підтверджується рішенням Вінницького районного народного суду у справі № 2-552/1990 від 19.11.1990 р., мировою угодою від 19.11.1990 р. укладеною між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.21- 22). 
Водночас, відповідно до довідки № 26 від 09.04.2025 року виданою КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зазначається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 386 станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» не проводилася (а.с. 24).
03.03.2026 р. адвокатом Бельдій В.А. до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях було подано адвокатський запит із проханням повідомити про наявність або відсутність зареєстрованих транспортних засобів (із зазначенням марки, кольору, моделі , номеру шасі (кузова рами), року випуску, дати реєстрації, та інші відомі дані про транспорті засоби) за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Україна, Вінницька область, Немирівський (нині - Вінницький) район, село Обідне, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.26).
Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях надано лист № 31/31/14/334-аз/05-2026-340-2026 від 10.03.2026 в якому зазначалося про те, що у відомостях ЄДР транспортних засобів відсутня інформація про реєстрацію за власником транспортних засобів за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.27). 
У зв`язку із зазначеним, враховуючи те, що було допущено помилку щодо запитуваної інформації відносно ОСОБА_2 , а саме в даті народження замість ІНФОРМАЦІЯ_2 в листі було вказано ІНФОРМАЦІЯ_4 адвокатом Бельдій В.А. до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях було подано лист від 28.03.2026 р. із проханням виправити дату народження ОСОБА_2 на вірну (а.с.28). 
Згідно із листом № 31/31/14-3401-2026 від 25.03.2026 року від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях Головного сервісного центру МВС зазначається, що у відомостях Єдиного державного реєстру транспортних засобів відсутня інформація про реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.29). 
Як вбачається із довідки № 502/02-06 від 26.02.2026 виданої Якушинецькою сільською радою ОСОБА_2 1956 р.н. на день смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а/з № 2 від 08.05.2025 року) проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а. .23). 
Згідно відповіді на запит від 08.12.2025 р. № 02-12/2232 від Якушинецької сільської ради відомості про реєстрацію місця проживання, що містяться в реєстрі територіальної громади на померлого гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні. Відомості про зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 відсутні (а.с.25). 
Із відповіді на адвокатський запит від Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 22.12.2025 р. щодо надання інформації про останнє відоме зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 повідомляється, що згідно із інформацією, яка міститься у відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби України, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване/зняте із зареєстрованого місця проживання не значиться. Відомості про останнє зареєстроване місце проживання запитуваної особи відсутні (а.с.30). 
ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивачки народився син – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 14.04.2010 року (а.с.31). 
Як вбачається із відповіді на запит вих. № 86 від 12.12.2025 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр здоров`я Медскан» ОСОБА_3 з народження і до теперішнього часу знаходиться під спостереженням лікаря загальної практики ОСОБА_4 . За період з 06.04.2010 р. по 31.12.2011 р. дитина декілька разів хворіла ГРВІ, мала прояви алергічного дерматиту на деякі продукти харчування. З 27.11.2010 р. по 03.12.2010 р. знаходився на стаціонарному лікуванні реанімаційного відділення Вінницької обласної дитячої лікарні з приводу "Інвагінації кишківника". Після стаціонарного лікування дитина потребувала посиленого догляду матері, постійного контролю за станом його здоров?я та харчуванням. Період відновлення та реабілітації складає близько семи місяців (а.с.32). 
Наявність у немовляти такої важкої патології, як «Інвагінація кишківника» (тобто невідкладного стану, при якому одна ділянка кишечника входить у просвіт іншої, викликаючи гостру непрохідність, порушення кровообігу та ризик некрозу) та супутніх захворювань, таких як: гострий риніт, синдром рухових порушень у вигляді пірамідного гіпертонусу стоп, алергічний дерматит та ін., та перебування на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні у Вінницькій обласній дитячій лікарні в період часу із 27.11.2010 р. по 03.12.2010 р. також підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 12952 виданою Вінницькою обласною дитячою лікарнею. Згідно із випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 12952 виданою Вінницькою обласною дитячою лікарнею дитині було рекомендовано після виписки з лікарні нагляд педіатра за місцем проживання, відповідне лікування, гімнастика для стоп 4-5 р. в день 1 місяць, масаж, нагляд невролога (а.с.33). 
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.02.2026 р. № 126/02-31 виданої державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Березовською Л.М вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належить її батькові ОСОБА_2 оскільки позивач у встановлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не надала належних доказів фактичного прийняття спадщини, а також доказів місця відкриття спадщини (а.с.34). 
Частиною 1 ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-497цс17.
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від14 листопада 2018 року у справі № 636/2510/17.
Крім того, суд враховує ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згідно з якою практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.
Так, право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions).
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
У спірних правовідносинах дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо таких обставин суд не встановив, то не можна допускати втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину, навіть з огляду на такий фундаментальний принцип спадкового права, як свобода заповіту, оскільки це порушить принцип правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно скористалася власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно.
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.
Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.
Відмова нотаріуса, за наведених обставин, у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, на користь якого було складено заповіт, не порушує принципу свободи заповіту, оскільки усвідомленим невчиненням дій для прийняття спадщини спадкоємець на власний розсуд реалізовує своє право на відмову від прийняття спадщини.
Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування.
Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність не можна ототожнювати з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом.
Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем й у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси, не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала.
Тож необізнаність про наявність заповіту може бути оцінена як поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.
Зазначених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2024 року у справі №686/5757/23.
Суд вважає, що пропуск строку позивачем для прийняття спадщини, яке складається із нерухомого майна, на яке інші особи, окрім позивача, не претендують, пов`язане із правом володіти і користуватися майном, а тому є перешкодою для позивача у користуванні власністю, що входить до складу спадщини, що в свою чергу є порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.     За змістом ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.    
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить встановити факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення у неї права на отримання спадщини після померлих батьків.    
В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.
З урахуванням обставин справи та наданих позивачем доказів, враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 поважними, а тому ОСОБА_1 необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1266, 1268, 1270,1272, 1276 ЦК України, ст.ст. 2,11,12,13,206,247,263,264,265,355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ: 

Позов ОСОБА_1 – задоволити.  
Встановити юридичний факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Судові витрати залишити за позивачем. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.     У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.        
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.        Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.        
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.           
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.  

учасники судового провадження:
позивач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; 
відповідач – Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області, адреса: с. Якушинці, вул. Новоселів,1, Вінницького району, Вінницької області. 

Повний текст судового рішення складено 01.07.2026.  

Суддя    Оксана БОНДАРЕНКО