ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/4838/26
Пр. №2-о/521/249/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року         м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Сегеди О.М.,
при секретарі – Жулего М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,
встановив:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що вона із 17 вересня 2010 року по 16 січня 2026 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .
В період шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав та був зареєстрований разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявниця вказувала, що з 27 жовтня 2010 року вона зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , хоча фактично проживала разом сином та чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 при житті отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, та прирівняних до них осіб».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , помер.
Після його смерті вона звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України (далі-ГУ ПФУ) із заявою про отримання нарахованої, але недоотриманої за життя її чоловіка пенсії, але 10 березня 2026 року їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона не надала доказів спільного проживання із чоловіком на час його смерті, оскільки вона не зареєстрована за однією адресою з померлим. Спір щодо права на отримання невиплаченої пенсії та її розмір відсутній за умови доведеності проживання за однією адресою, тому їй було рекомендовано звернутися до суду.
Заявниця вказувала, що встановлення факту її спільного проживання разом із чоловіком ОСОБА_2 , за однією адресою: АДРЕСА_1 , з 19 листопада 2015 року по день його смерті, необхідно їй для отримання нарахованої, але недоотриманої за життя її чоловіка пенсії.
Посилаючись на порушення своїх прав, заявниця просила судвстановити факт спільного її проживання з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіком ОСОБА_2 , за однією адресою: АДРЕСА_1 , з листопада 2015 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 30).
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року задоволено заяву про виклик свідків (а.с.34).
Представник заявниці, діючий за ордером від 31 березня 2026 року в судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання заяви про встановлення факту та просив суд розглянути справу за його відсутністю (а.с.7,37).
Представник Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом відповідно до ст. 128 ЦПК України, надав заяву про слухання справи за його відсутність (а.с.32). 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Хаджибейського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява ОСОБА_1  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 17 вересня 2010 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №601, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.28).
В період шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 04 листопада 2022 року та від 22 січня 2026 року (а.с.15, 18).
Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси №Г5-197380-ф/л від 21 листопада 2019З заявниця ОСОБА_1 з 27 жовтня 2010 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.17).
З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 хоча і була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , але фактично проживала разом сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом перевірки фактичного проживання від 23 березня 2026 року та довідкою Новодолінського Старостінського округу Авангардівської селищної ради від 21 березня 2026 року (а.с.8,16).
Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 4-Б класі у закладі загальної середньої освіти «Новодолінська Гімназія» Авангардівської селищної ради, що підтверджується довідкою (а.с.11).
Встановлено, що ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, та прирівняних до них осіб».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.27),
03 березня 2026 року ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 звернулась до ГУ ПФУ із заявою про отримання нарахованої але недоотриманої за життя її чоловіка пенсії, але рішенням ГУ ПФУ від 03 березня 2026 року їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона не надала доказів спільного проживання із чоловіком ОСОБА_2 на час його смерті, оскільки вона не зареєстрована за однією адресою з померлим. Спір щодо права на отримання невиплаченої пенсії та її розмір відсутній за умови доведеності проживання за однією адресою, тому їй було рекомендовано звернутися до суду (а.с.9-10,25-26).
Встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 з 19 листопада 2015 року по день його смерті, за однією адресою: АДРЕСА_1 необхідно заявниці для отримання нарахованої, але недоотриманої за життя її чоловіка пенсії. 
Отже, судом достовірно встановлено, що встановлення факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із чоловіком ОСОБА_2 з 19 листопада 2015 року по день його смерті, за однією адресою: АДРЕСА_1 необхідно заявниці для отримання нарахованої, але недоотриманої за життя її чоловіка пенсії. 
У відповідності до п. 1 ст. 293 ЦПК України, суд вправі встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із чоловіком ОСОБА_2 з 19 листопада 2015 року по день його смерті, за однією адресою: АДРЕСА_1 необхідно заявниці для отримання нарахованої, але недоотриманої за життя її чоловіка ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 
Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір по справі складає 532,48 грн., якій повністю сплачено заявницею при зверненні до суду (а.с.4).

Керуючись ст. ст. 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

вирішив: 
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 з її померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за однією адресою: АДРЕСА_1 , з листопада 2015 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 13 травня 2026 року.

Суддя:    О.М. Сегеда