Справа № 522/3606/26
Провадження № 3/522/2034/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., за участі секретаря судового засідання – Шибіна Є.С., у присутності захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сафронюка П.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр.  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-5 КУпАП, –

ВСТАНОВИВ:
На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 814908 від 03.03.2026 року, 03.3.2026 року о 00:41 годин в м. Одеса, дорога Фонтанська, 83, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», д/н НОМЕР_1 , з встановленими спеціальними світловими приладами синього та червоного кольору без дозволу МВС, відео ПВР 471939, 471990. 
На думку працівників поліції своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 32.1 «Е» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-5 КУпАП.
За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №814908 від 03.03.2026 року за ст. 122-5 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП не визнав, та пояснив суду, що в день події був у друга, який живе біля ресторану «Ріф», затримався у нього, бо допомагав. Коли вони закінчили він поїхав додому в ЖК «Білий парус». Приблизно о 00:10 годин їхав на належному йому автомобілі «TOYOTA CAMRY», який придбано у листопаді 2024 року, по Фонтанській дорозі та в районі вулиці Літературна його зупинили працівники поліції, які їхали назустріч. Працівники поліції підійшли до нього та спитали чому він затримався у комендантську годину, на що він їм пояснив, що їхав від друга, якому допомагав. Він вийшов з автомобіля, надав працівникам поліції на огляд своє посвідчення водія, паспорт, та технічний паспорт на автомобіль. Один з працівників поліції перевіряв документи, зокрема й через планшет, в той час як інший перевіряв автомобіль, він відкрив їм багажник, він з ними не сперечався. Коли працівники поліції, побачили в паспорті, що він народився в Канаді, почали перевіряти рюкзак, потім попросили відкрити речовий ящик автомобіля, проводили обшук автомобіля, його також поверхнево оглянули. В результаті обшуку працівники поліції нічого не знайшли та попросили перевірити його телефон, сказали відкрити телеграм, почали перевіряти переписки, однак нічого не знайшли, повернути телефон. Всі документи, які працівники поліції брали на перевірку, йому повернули. Водійське посвідчення у нього не вилучалося, яке він надав на огляд в судовому засіданні. Також працівники поліції питали у нього чи точно він не вживав алкогольні або наркотичні речовини. Йому невідомо чи фіксували працівники поліції подію на відео. Вся перевірка загалом тривала приблизно 40 хвилин. Зазначив, що в його присутності протокол не складався, підпис у протоколі не його, хоча і схожий. Пояснень на місці він не писав. Спеціальних світлових приладів, без дозволу МВС не встановлював. 
Від захисника надійшла заява про закриття провадження у справі відносно його підзахисного, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
В обґрунтування клопотання захисник зазначив таке:
- в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, ніякі матеріали на місці події відносно його підзахисного не складались, пояснення не відбирались, документи не вилучались, пояснення, які містяться в матеріалах справи не можуть бути доказом, оскільки верхня частина бланку не заповнена, тобто не зазначено хто і коли відібрав ці пояснення; 
- в протоколі зазначено, що подія була зафіксована та ПВР, однак в матеріалах справи відсутні будь-які відеозаписи; 
- крім того, захисник звернув увагу на те, що автомобіль, на якому встановлені спеціальні звукові або світлові сигнали не може бути допущений до експлуатації, якщо такі пристрої встановленні без дозволу і погодження з МВС, отже такий автомобіль має бути доставлений на арештмайданчик до усунення технічних недоліків, санкція статті обов`язково передбачає конфіскацію спеціальних пристроїв, у випадку встановлення винуватості особи, отже спеціальні світлові і звукові пристрої мали бути вилучені в обов`язковому порядку, на відміну від посвідчення водія. 
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов такого висновку. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно вимог ст. 256 КУАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Як вбачається з матеріалів справи, що надійшли на розгляду суду, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, працівниками поліції долучено: протокол серії ААД № 814908 від 03.03.2026 року стосовно ОСОБА_1 ; пояснення ОСОБА_1 та заявка на отримання судової повістки в електронній формі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.
Так, відповідно до диспозиції ст. 122-5 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
В протоколі Аль-Дхейм Філіпу ставиться в провину порушення п. 32.1 «Е» Правил дорожнього руху України.
Суд зазначає, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху", Розділ 32 ПДР України регламентує "Окремі питання дорожнього руху, що потребують узгодження".
Пунктом 32.1 вказаного Розділу визначено вичерпний перелік питань, які узгоджуються з уповноваженими підрозділами Національної поліції, а саме: розміщення в смугах відведення автомобільних доріг кіосків, павільйонів тощо; умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів; порядок буксирування двох і більше транспортних засобів.
Підпункт "е" у пункті 32.1 Правил дорожнього руху України відсутній, а норма права з таким індексом ніколи не існувала в чинній редакції вказаного нормативно-правового акта.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення пункту нормативно-правового акта, який фактично не існує, суперечить фундаментальним принципам права, зокрема принципу правової визначеності та законності. Оскільки в фабула правопорушення базується на неіснуючій нормі ПДР України, суд позбавлений можливості встановити, які саме правила поведінки на дорозі порушив водій, та встановити наявність у його діях об`єктивної сторони правопорушення.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що фіксація правопорушення здійснювалася за допомогою портативного відеореєстратора (ПВР).
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які відеозаписи з вказаного технічного пристрою.
За змістом Інструкції із застосування органами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України № 1026, відеозапис з ПВР є основним та обов`язковим доказом у разі посилання на нього в процесуальних документах. 
Сама по собі згадка у протоколі про наявність відеофіксації, за відсутності самого відеозапису в матеріалах справи, не може бути доказом винуватості особи. Відсутність відеозапису позбавляє суд можливості перевірити правомірність дій працівників поліції та встановити об`єктивні обставини події.
Крім того, суд критично оцінює наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається з досліджених документів, верхня частина бланку вказаних пояснень є повністю незаповненою: у ній не зазначено посаду, звання та анкетні дані особи, яка відбирала ці пояснення, а також дату, час та точне місце їх складання.
Крім того, надаючи правову оцінку процедурі оформлення матеріалів справи відносно ОСОБА_1 суд дійшов такого висновку. 
Диспозиція та санкція статті 122-5 КУпАП встановлюють відповідальність за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. 
При цьому санкція вказаної статті передбачає обов`язкове додаткове стягнення у вигляді конфіскації спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Згідно зі статтями 260 КУпАП, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, а також для забезпечення конфіскації речей, уповноважені особи мають право та зобов`язані здійснювати тимчасове вилучення речей і документів (зокрема, предметів, що стали знаряддям вчинення правопорушення) та тимчасово затримувати транспортний засіб.
Більше того, відповідно до вимог безпеки дорожнього руху, транспортний засіб, на якому незаконно встановлено спеціальні пристрої, не може бути допущений до подальшої експлуатації та підлягає доставленню на спеціальний майданчик (арештмайданчик) до усунення вказаних технічних недоліків.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції під час складання протоколу не було вжито жодних заходів щодо тимчасового вилучення нібито встановлених на автомобілі спеціальних світлових або звукових пристроїв, не складено відповідного протоколу вилучення речей та не здійснено затримання транспортного засобу. 
Суд зазначає, що за відсутності факту вилучення самого предмета правопорушення, а саме спеціальних пристроїв, та за відсутності його детального опису, технічних характеристик, маркування та фіксації у процесуальних документах, у суду відсутні будь-які правові підстави для виконання імперативної вимоги закону щодо його конфіксації в дохід держави. 
Суд позбавлений можливості конфіскувати майно, яке фізично не було вилучено, не ідентифіковано та місцезнаходження якого є невідомим.
Крім того, як зазначено у протоколі у ОСОБА_1 вилучалось посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 .
Згідно ч. 1 ст. 265-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1086, у разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі.
В іншому випадку водійське посвідчення не може бути вилучено.
Крім того, окремо варто зазначити, що санкцією ст. 122-5 КУпАП не передбачено накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобам.
Отже, працівниками поліції безпідставно зазначено у протоколі про вилучення у гр. ОСОБА_1 посвідчення водія. 
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити про те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 надав суду на огляд посвідчення водія, що підтверджує надані ним пояснення з приводу того, що таке посвідчення у нього не вилучалось.
Отже, вказане повністю спростовує відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 , за ст. 122-5 КУпАП.
Будь-яких інших доказів на підтвердження вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, матеріали справи не містять.
За таких обставин, суд констатує, що всупереч ст. 251, 252 КУпАП до матеріалів справи не додано належних та безперечних доказів, які б підтверджували порушення Аль-Дхейм Філіпом ПДР України та вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП.
Таким чином, суд має бути неупередженим, і безстороннім, і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, суд вважає, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо наявності вини водія  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, не можуть бути визнані достовірними, оскільки дослідженні під час судового розгляду справи докази, свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи зазначені обставини, аналізуючи в сукупності дослідженні докази, суд доходить висновку, що в даному випадку відсутні достатні об`єктивні дані, які вказують на порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 122-5 КУпАП, у зв`язку з чим в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі, у зв`язку із чим провадження у справі стосовно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, слід закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 10, 24, 33, 122-5, 221, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, –
ПОСТАНОВИВ: 
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-5 КУпАП – закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку. 

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси  Ірина ЦИБ