Справа № 331/3460/25
Провадження № 2/331/882/2026
РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року     м. Запоріжжя 
Олександрівський районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,
за участю секретаря - Постарнак М.М.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:

18.06.2025 до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя (далі – суд) через Електронний суд надійшла позовна заява АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5895820119 від 06.01.2022 р. в розмірі 222 175,45 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5895820119. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти з користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до умов паспорту кредиту та кредитного договору позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту – 243 470,47 грн., строк на який надається кредит – 60 місяців, річні проценти – 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти – 2,49 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом трьох банківських днів від укладення договору. 11.01.2022 права вимоги за вказаним кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги № 01/09/21. Умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Станом на 09.06.2025 заборгованість за кредитним договором № 5895820119 від 06.01.2022 р. становить 222 175,45 грн., з яких: 152 662,39 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 69 513,06 грн. – заборгованість по щомісячних процентах. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору.
Заочним рішенням Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 30 липня 2025 року позов АТ«Таскомбанк» задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Кредитним договором № 5895820119 від 06 січня 2022 року, станом на 09.06.2025 року в розмірі 222 175 грн. 45 коп.,яка складається з: 152 662,39 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 69 513,06 грн. – заборгованість по щомісячних процентах; стягнуто судовий збір. (а.с. 81-83)
Не погоджуючись із заочним рішенням, відповідач ОСОБА_1 особі представника – адвоката Працевитого Г.О., 10 жовтня 2025 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. (а.с. 97-117)
Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року заочне рішення Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 30 липня 2025 року у справі № 331/3460/25 за позовом АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5895820119 від 06.01.2022 року, скасовано. Вирішено розгляд справ проводити за правилами загального провадження, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання. (а.с. 171-172)
08.12.2025 від відповідача ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Працевитого Г.О., через Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що проти позову відповідач заперечує, мотивуючи це тим, що з вересня 2022 року на номер матері відповідача - ОСОБА_2 , почали надходити телефонні дзвінки від представників АТ «ТАСКОМБАНК», які повідомили, що її син, ОСОБА_1 , має прострочену заборгованість за кредитним договором №5895820119 від 06.01.2022. З метою уникнення негативних наслідків, ОСОБА_2 , не повідомляючи відповідача про претензії позивача, почала власними коштами здійснювати платежі на користь АТ «ТАСКОМБАНК». Вона вносила оплату на реквізити, які їй повідомив позивач, а саме: рахунок НОМЕР_1 , який відкрито на ім`я ОСОБА_1 у АТ «ТАСКОМБАНК». Так, сума перерахованих коштів в рахунок оплати по кредитному договору №5895820119 від 06.01.2022 р. склала 223 969,40 грн.
Щодо права вимоги зазначено, що позивач не надав жодного документа, який підтверджував би, що відповідач реально отримав кредитні кошти, що є необхідною умовою для стягнення за кредитним договором.
Також зазначено, що право вимоги за Договором про відступлення права вимоги є похідним від кредитного договору, а тому такий договір не може укладатись раніше самого кредитного договору. Але згідно з наданими позивачем документами Договір про відступлення права вимоги укладено 01.09.2021, а кредитний договір №5895820119 було укладено 06.01.2022 р., тобто пізніше ніж Договір відступлення. 
Одночасно з цим, відповідач вважає, що розрахунок позивача не може братись до уваги, оскільки він не є первинним фінансовим документом, який підтверджує наявність заборгованості у відповідача. 
Щодо нарахування процентів зазначено, що договором встановлено річні проценти у розмірі 0,01%, які нараховуються на суму боргу та є платою за користування кредитом, тобто договірними процентами. Водночас щомісячні нарахування у розмірі 2,49% від суми кредиту значно перевищують річну ставку та не узгоджуються з нею, створюючи очевидну суперечність між річною процентною ставкою та фактичними щомісячними платежами за кредитом.
Окрім того, умовами кредитного договору №5895820119 від 06.01.2022 передбачена фіксована щомісячна комісія у розмірі 6062,42 грн. за управління кредитом. При цьому сукупний розмір такої комісії за строк кредитування перевищує розмір тіла кредиту та проценти за користування кредитними коштами у півтора рази. Тобто створюється істотний дисбаланс прав та обов`язків споживача. Окрім того, договір не визначає, які саме витрати або обслуговуючі дії кредитодавця покриваються цими платежами, не надає їх перелік, умови надання чи методику розрахунку. А отже, відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» зазначені умови договору є нікчемними та несправедливими. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч. 5 ст. 216 ЦК України). З урахуванням наведеного, позовні вимоги, щодо сплати «щомісячних процентів», а фактично – комісії за обслуговування кредиту не можуть бути задоволені.
Щодо розміру заборгованості відповідач зазначає власний контр розрахунок: 
сума кредиту становить 243 470,47 грн., 
нараховані річні проценти за користування кредитними коштами – 64,67 грн.
З урахуванням фактично сплаченої на користь позивача суми 223 969,40 грн., заборгованість за кредитним договором № 5895820119 від 06.01.2022 р. становить: 19 565,74 грн.
(243 470,47 грн. + 64,67 грн..) – 223 969,40 грн. = 19 565,74 грн. (а.с. 185-113)

26.01.2026 від відповідача ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Працевитого Г.О., через Електронний суд надійшли додаткові пояснення, де зазначені аналогічні доводи запереченням проти позову. (а.с. 219-225)

Ухвалою суду від 28 січня 2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. (а.с. 229)
Представник позивача у судові засідання не з`явився, додаткових пояснень та документів проти доводів, викладених відповідачем у відзиві, не надав. У позові зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності. (а.с. 6) 
Від відповідача ОСОБА_1 особі представника – адвоката Працевитого Г.О., через Електронний суд надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, проти позову заперечує в повному обсязі. (а.с. 238)
Прийнявши до уваги заяви сторін, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено та не оспорюється відповідачем, що 06.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5895820119, згідно умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п.1.1.). (а.с. 8-9)
Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти з користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5820119, який є невід`ємною частиною цього договору. 
Відповідно до умов кредитного договору № 5895820119 (п. 1.2) позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту – 243 470,47 грн., строк на який надається кредит – 60 місяців, річні проценти – 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти – 2,49 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом трьох банківських днів від укладення договору.
Згідно з п. 1.4 кредитного договору підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів: 
-195 390,00 грн. - переказ грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором № 9825250703 від 19.02.2021;
-34 501,97 грн. - страховий платіж;
-600,00 грн. - страховий платіж;
-1 900,00 грн. - страховий платіж;
-650,00 грн. - оплата за пакет послуг «Охоронець Кредит Маркет 48»;
-200,00 грн. – оплата за електронний ключ;
-459,00 грн. – оплата за електронний ключ доступу до додатку. 
Отже, судом встановлено, що між первісним кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5895820119 від 06.01.2022.
Суд погоджується з доводами відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази фактичного отримання кредиту та/або перерахування кредитних коштів на рахунок позивача, який згідно з п. 1.4 договору відкритий в АТ «Таксомбанк». 
Однак, суд зазначає, що часткове виконання договірних зобов`язань, хоча б і через третю особу є фактичним визнанням суми боргу.
Також суд критично ставиться до доводів відповідача, що ОСОБА_2 погашала заборгованість за кредитним договором сина з власних коштів і без відома відповідача.

Щодо розрахунку суми боргу.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 5895820119 від 06 січня 2021 р. станом на 09.06.2025 року складає 222 175,45 грн., з яких: 152 662,39 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 69 513,06 грн. – заборгованість по щомісячних процентах. (а.с. 58-62)
Не знайшли підтвердження доводи представника відповідача про щомісячну комісію у розмірі 6062,42 грн. Так, відповідно п. 1.2–1.3 умов кредитного договору відповідачу щомісячно нараховуються відсотки в розмірі 2,49%, що складає 6 062,42 грн., комісія не нараховується. (а.с. 8) 
Окрім того, не знайшли підтвердження доводи представника відповідача що позивачем не надано первинних фінансових документів.
Позивачем додано до позовної заяви виписка по особовому рахунку за період з 06.01.2022 по 09.06.2025, що є первинним фінансовим документом і відображає усі нарахування та надходження. (а.с.22-57)
Також протирічать матеріалам справам доводи представника відповідача про неврахування позивачем сум оплат, які були внесені ОСОБА_2 .
Як вбачається з розрахунку станом на 09.06.2025 оплати, починаючи з 20.01.2023 по 15.08.2024 включно, було віднесено позивачем в розрахунок сум щомісячних процентів, а оплати за період з 17.09.2024 по 16.05.2025 включно, було віднесено позивачем в розрахунок заборгованості по основному боргу та річних процентах.
Зарахування сплачених сум підтверджується також випискою по особовим рахункам кредитного договору НОМЕР_2 за період з 06.01.2022 по 09.06.2025. (а.с. 28-30)
Суми за 16.06.2025 – 10 000 грн., 02.07.2025 – 20 000 грн., 04.08.2025 – 25 000 грн., 04.09.2025 – 20 000 грн., а всього – 75 000 грн., не були внесені до розрахунку у зв`язку з тим, що були сплачені вже після подачі позовної заяви. (а.с. 58-62, 157-160)
Отже, у зв`язку з тим, що позивачем не подана заява з уточненим розрахунком, суд вважає можливим самостійно зменшити суму заборгованості по тілу кредиту. 
Заборгованість по тілу кредиту з урахуванням останніх оплат складає: 152 662,39 грн. – 75 000,00 грн. = 77 662,39 грн.
Загальна сума заборгованості складає: 147 175,45 грн. (77 662,39 грн. (тіло) + 69 513,06 (відсотки). 

Щодо переходу права вимоги.
01.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (Первісний кредитор) та АТ «Таксомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21. (а.с. 14 зв. – 18)
Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до цього Договору від 11.01.2022, позивач отримав права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5895820119 від 06.01.2022.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 Цивільного Кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається із зазначених норм, відступлення права вимоги може відбуватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Верховний Суд в своїй практиці звертає увагу на те, що допускається відступлення наявної вимоги та майбутньої вимоги.
При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги – це строк платежу; (б) майбутньої вимоги – це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги.
Наявна вимога – це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога – це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу.
Майбутня вимога – це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу.
У договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного – кредитора, так і пасивного – боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки).
Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом (див. постанову Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 183/4256/21).
У цій справі позивач вказує, що в результаті укладеного 01.09.2021 з ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 він набув прав кредитора до відповідача за кредитним договором тільки 11.01.2022, коли було підписано Реєстр прав вимоги, а отже після підписання договору кредиту.
Відповідно до пункту 2.2. договору сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням Ціни договору та розміру Заборгованостей Позичальників. Підписані Сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору.
Пункт 3.4. договору № 01/09/21 передбачає, що право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до Позичальників стосовно їх Заборгованостей по Кредитним договорам, а також по відношенню до Поручителів стосовно їх зобов`язань за Договорами забезпечення. Разом з правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно з пунктом 9.2 договору № 01/09/21 строк дії договору встановлено 1 календарний рік.
Реєстром прав вимоги від 11.01.2022 позивач отримав від первісного кредитора право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5895820119 у розмірі 244 175,74 грн. (а.с. 21)
Відповідно до платіжної інструкції № 849094538 від 11.01.2022 АТ «Таксомбанк» перерахувало ТОВ «ФК «ЦФР» кошти в розмірі 7 539 838,79 грн., за умовами договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021. (а.с.21 зв.)
Отже, сторонами договору відступлення права вимоги № 01/09/21 виконано усі умови пункту 3.4., які є обов`язковими для переходу права вимоги, а в реєстрі встановлено усі необхідні ідентифікаційні дані договору, боржника та зобов`язань, які відступаються.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви до суду позивач по справі АТ «Таскомбанк» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 1), а тому, оскільки позов задоволено в розмірі 66% стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1 598,52 грн.
Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 610, 622, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, 

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства Акціонерного товариства «Таскомбанк» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. № 30), задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (адреса: 01032, Україна, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, Код ЄДРПОУ: 09806443) заборгованість за Кредитним договором № 5895820119 від 06 січня 2022 року, станом на 09.06.2025 року в розмірі 141 175 (сто сорок сім тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 45 коп., яка складається з: 77 662,39 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 69 513,06 грн. – заборгованість по щомісячних процентах.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (адреса: 01032, Україна, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, Код ЄДРПОУ: 09806443) судовий збір в розмірі 1 598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 52 копійки.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 25 червня 2026 року.

Суддя: Н.Г. Скользнєва