Справа № 635/1291/26 
Провадження № 2/635/4147/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Загайко Г.Я.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»,
представники позивача – Сердійчук Ярослава Ярославівна,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

09 лютого 2026 року позивач ТОВ «Факторинг Партнерс», в інтересах якого діє представник Сердійчук Я.Я. звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача ОСОБА_1 , яким просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 5107120 від 23 грудня 2021 року у розмірі 28441,91 гривень, заборгованість за кредитним договором № 97645 від 14 лютого 2022 року у розмірі 19229,43 гривень, а усього за вказаними кредитними договорами заборгованість у розмірі 47671,34 гривні, витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 5107120.
Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язуться на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язуться повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. 
Згідно з п.1.2 договору, сума кредиту становить 11000 гривень.
Строк кредитування складає 30 днів з 23 грудня 2021 року, відповідно до пункту 3.2. цього договору.
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 22 січня 2022 року. 
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 4125,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок.
Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо.
Сторонами кредитного договору узгоджено, що Позичальник відповідає перед Кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т.ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. У разі прострочення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, Кредитодавець має право, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Усі платежі за договором повинні здійснюватися позичальником шляхом переказу коштів Товариству у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим Договором.
Договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті внаслідок отримання відповіді про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) яку було надано позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався кредитодавцем електронним повідомленням (смс-повідомлення) на мобільний телефонний номер (фінансовий номер) позичальника, а позичальник використовуючи одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) у вигляді СМС коду здійснив підписання договору, пропозиції про його укладення (акцепт), шляхом введення отриманого одноразового ідентифікатору у спеціально відведене віконце на сайті кредитодавця.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Отже, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.
14 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №97645.
Підписавши цей кредитний договір позичальник засвідчив, що до укладення договору отримав та ознайомився, зокрема, з індивідуальною частиною договору про споживчий кредит, графіком платежів за першим траншем, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, правилами надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавця, а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення. Договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. У випадку, якщо будь-яка інформація не була отримана позичальником або є йому незрозумілою, позичальник повинен був відмовитись від підписання цієї індивідуальної частини договору.
Відповідно до умов кредитного договору, типом кредиту є кредитна лінія, розмір якої не може перевищувати 72027,00 гривень, відповідно п. 2.1 договору.
Згідно п. 2.2 кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, окремими траншами.
Пунктом 2.2.2 визначено, що перший транш в сумі 16471,00 гривень надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту позичальника та шляхом погашення заборгованості позичальника, згідно п. 2.5 індивідуальної частини.
Другий транш в сумі, що не може перевищувати 55556,00 гривень надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу.
Згідно п. 2.3 договору проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 240,00 % річних.
Пунктом 2.6 визначено, що загальний строк кредитування за цим договором складає 984 днів з 14 лютого 2022 року (дата надання кредиту) по 24 жовтня 2024 року і складається з строків, на які надаються перший та другий транші.
Своїм підписом позичальник підтвердив, що примірник підписаних сторонами індивідуальної частини договору та графіку платежів за першим траншем, отримав особисто в паперовій формі, публічну частину в електронному повідомленні.
26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Парнерс» було укладено договір № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Парнерс» право вимоги до боржників за договорами, в тому числі за договором № 5107120 від 23 грудня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 
28 січня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» та ТОВ «Факторинг Парнерс» було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Парнерс» право вимоги до боржників за договорами, в тому числі за договором № 97645 від 14 лютого 2022 року, що уклали ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» та ОСОБА_1 .
Загальний розмір заборгованості з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами 47671,34 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 26921,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 26921,00 гривень, заборгованість за комісіями - 1400.00 гривень.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався.

Рух справи

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2026 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. у судове засідання не з`явилася, в позові просила розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 23 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 5107120, який підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором L12822. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано кредит у розмірі 11000 гривень, ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит кредитодавцю та сплатити проценти за користування кредитом, процента ставка 1,25% за кожен день користування кредитом, стандартна (базовою) процентна ставкою за користування кредитом становить 5,22% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Строк кредитування складає 30 днів з 23 грудня 2021 року, відповідно до пункту 3.2. цього договору. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 22 січня 2022 року. 
В якості доказів позивач надав договір кредитної лінії № 5107120, графік платежів, анкету-заяву на кредит №5107120, розрахунок вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором L12822.
ТОВ «Мілоан» повністю виконало свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 5107120 від 23 грудня 2021 року та надало відповідачу грошові кошти на умовах та розмірі, передбачених цим договором, про що свідчить квитанція про переказ коштів на картковий рахунок, обумовлений умовами кредитного договору, відповідач грошові кошти отримала, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на день формування позову виникла заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком складає 28441,91 гривень з яких:
- заборгованість по тілу кредиту у розмірі 10450,00 гривень;
- сума заборгованості за відсотками у розмірі 19891,91 гривень;
- заборгованість за комісіями у розмірі 1100,00 гривень.
14 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №97645, відповідно до умов якого розмір кредитної лінії не може перевищувати 72027,00 гривень.
Пунктом 2.2.2 визначено, що перший транш в сумі 16471,00 гривень надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту позичальника та шляхом погашення заборгованості позичальника, згідно п. 2.5 індивідуальної частини.
Другий транш в сумі, що не може перевищувати 55556,00 гривень надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу.
Згідно п. 2.3 договору проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 240,00 % річних.
Пунктом 2.6 визначено, що загальний строк кредитування за цим договором складає 984 днів з 14 лютого 2022 року (дата надання кредиту) по 24 жовтня 2024 року і складається з строків, на які надаються перший та другий транші.
В якості доказів позивач надав договір кредитної лінії № 97645, графік платежів, заяву на видачу кредиту №97645 від 11.02.2022, розрахунок вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» повністю виконало свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 97645 від 14 лютого 2022 року та надало відповідачу грошові кошти на умовах та розмірі, передбачених цим договором, про що свідчить картка обліку виконання договору, платіжним дорученням з відміткою банку про проведення касової операції, відповідач грошові кошти отримала, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на день формування позову виникла заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком складає 19229,43 гривень з яких:
- заборгованість по тілу кредиту у розмірі 16471,00 гривень;
- сума заборгованості за відсотками у розмірі 2458,43 гривень;
- заборгованість за комісіями у розмірі 300,00 гривень.
26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Парнерс» було укладено договір № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Парнерс» право вимоги до боржників за договорами, в тому числі за договором № 5107120 від 23 грудня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
За даними платіжної інструкції № 448090005 від 26 липня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» здійснено оплату на рахунок ТОВ «Мілоан» за договором факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року.
За даними Реєстру боржників від 26 липня 2024 року до Договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 5107120 в загальному розмірі 28441,91 гривень.
За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг Партнерс».
28 січня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» та ТОВ «Факторинг Парнерс» було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Парнерс» право вимоги до боржників за договорами, в тому числі за договором № 97645 від 14 лютого 2022 року, що уклали ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» та ОСОБА_1 .
За даними платіжної інструкції № 0491640000 від 28 січня 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» здійснено оплату на рахунок «Фінансова компанія «Кредитплюс» за договором факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року.
За даними Реєстру боржників від 28 січня 2025 року до Договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 97645 в загальному розмірі 19229,43 гривень.
За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» до ТОВ «Факторинг Партнерс».
Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована.
Отже, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду 

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).
Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначались.
Водночас, включення до тексту договору кредитної лінії № 5107120 від 23 грудня 2021 року умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1100,00 гривень, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. Сплата комісії передбачена умовами кредитного договору. Підстав для відмови у її стягненні суд не вбачає. 
Умовами договору про споживчий кредит №97645 від 14 лютого 2022 року передбачено, що комісія за надання першого траншу складає 2470,65 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15,00% від загальної суми першого траншу, комісія за надання другого траншу не може перевищувати 7500,00 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день отримання другого траншу, за ставкою. Тому, суд висновує, що сплата комісії передбачена умовами кредитного договору. Підстав для відмови у її стягненні в розмірі позовних вимог суд не вбачає.
Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №5107120 від 23 грудня 2021 року, а також за договором про споживчий кредит №97645 віл 14 лютого 2022 року, тому суд вважає що сума заборгованості в загальному розмірі 46271,34 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому виходить з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Мілоан», ТОВ «Фінансова компанія «Кредитплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» в повному обсязі не повернуті, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №5107120 від 23 грудня 2021 року, а також за договором про споживчий кредит №97645 віл 14 лютого 2022 року у добровільному порядку, відповідач з умовами договорів ознайомлена, підписала договір, а беззаперечних доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України, суду не надано, у зв`язку з чим остання має заборгованість за кредитними договорами за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 26921,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 19350,34 гривень та заборгованість за комісією за надання кредитів у розмірі 1400,00 гривень.

Щодо витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «Факторинг Партнерс»; прайс-лист з переліком виду послуг та вартістю послуг; копію заявки на надання юридичної допомоги № 1947 від 01 грудня 2025 року вартістю 16000,00 гривень; копію витягу з акту № 25 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року, відповідно до якого 2 години витрачено для надання усної консультації з вивченням документів, що становить 4000,00 гривень, 4 години витрачено для складання позовної заяви, що становить 12000,00 гривень.
Як установлено в частині 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Крім того, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому суд також зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Такі висновки повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постановах Верховного Суду в постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20).
Дослідивши, надані позивачем докази понесених витрат на правничу допомогу, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі 16000,00 гривень. 
Так, спираючись на обсяг та складність даної справи, достатність судової практики щодо спірних правовідносин, суд вважає, що надання/виконання послуг/робіт по даній справі не вимагало від адвоката істотних витрат часу та професійних здібностей, значної юридичної та технічної роботи. Для адвоката, який за своїм статусом має достатню правову кваліфікацію, цей спір є спором незначної складності.
Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, є малозначною у розумінні статті 19 ЦПК України. Спір у цій справі відноситься до категорії спорів, що виникають при неналежному виконанні стороною умов договору, судова практика у спорах такого характеру є сталою. Матеріали справи не містять великої кількості доказів (з якими необхідно було ознайомитися та які необхідно було підготувати), а нормативне обґрунтування, що зазначене у позові, є типовим для спірних правовідносин. 
Отже, зважаючи на обсяг фактично наданих/виконаних адвокатом послуг/робіт та рівень складності цієї справи, а також ціну позову – 47671,34 гривень, заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу 16000,00 гривень не є обґрунтованим та не відповідає критерію розумності розміру таких витрат.
Витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень є співмірними із складністю справи, наданими послугами у суді, а розмір таких витрат відповідає критеріям реальності та розумності, що свідчить про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат у відповідному розмірі.

Щодо судових витрат

Згідно з платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 0607280044 від 04 лютого 2026 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд виснував про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 гривень.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» суму заборгованості за договором про споживчий кредит №5107120 від 23 грудня 2021 року у розмірі 28441 (двадцять вісім чотириста сорок одна) гривень 91 (дев`яносто одна) копійка, з яких: 10450 (десять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 16891 (шістнадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна) гривень 91 (дев`яносто одна) копійка - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1100 (одна тисяча) 00 копійок – заборгованість за комісією за видачу кредиту, а також заборгованість за договором про споживчий кредит №97645 від 14 лютого 2022 року у розмірі 19229 (дев`ятнадцять тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 43 (сорок три) копійки, з яких : 16471 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят одна) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 2458 (дві тисячі чотириста п`ятдесят вісім) гривень 43 (сорок три) копійки - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 300 (триста) гривень 00 копійок – заборгованість за комісією за видачу кредиту, а усього стягнути 47671 (сорок сім тисяч шістсот сімдесят одну) гривень 34 (тридцять чотири) копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривень 40 (сорок) копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривня 00 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог статей 284-285 ЦПК України.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: 03150, Київська область, м. Київ, вулиця Ґедройця Єжи, будинок № 6, офіс № 521, код ЄДРПОУ: 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя        Т.В. Бобко