Справа № 127/39935/25
Провадження 2/127/9524/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 28.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 169257, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у загальному розмірі 16667 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором.
Позивач зазначив, що кредитний договір укладено в електронній формі, шляхом підписання відповідачем індивідуальної частини договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивач указав, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу кредитні кошти у порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 26387,48 грн, з яких: 15570,62 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10114,86 грн - заборгованість за процентами, 702 грн - заборгованість за комісією.
16.04.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 16042025, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 169257 від 28.01.2025.
У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 169257 від 28.01.2025 у розмірі 26387,48 грн, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Також цією ухвалою суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів.
Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Будь-які докази у справі, крім поданих стороною позивача разом із позовною заявою, чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 
Суд установив, що 28.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 169257, який складається з індивідуальної частини договору, графіку платежів та публічної частини договору.
Відповідно до п. 1.1 індивідуальної частини договору договір, що укладається позичальником, складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника, та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит, що розміщена на вебсайті кредитодавця.
Згідно з п. 1.2 індивідуальної частини договору позичальник засвідчила, що до укладення договору отримала та ознайомилася, зокрема, з індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит кредитодавця, а також іншою інформацією, необхідною для прийняття свідомого рішення про укладення договору та отримання кредиту.
Відповідно до п. 2.1 індивідуальної частини договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 2.6 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно з п. 2.6 договору.
Згідно з п. 2.2 індивідуальної частини договору кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 2.2.1 індивідуальної частини договору сума кредиту становить 16667 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в такому порядку: 13000,26 грн - на рахунок/картку позичальника № НОМЕР_1 ; 3666,74 грн - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5 індивідуальної частини договору.
Згідно з п. 2.3 індивідуальної частини договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 330 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня, наступного за днем отримання кредиту позичальником, протягом строку кредитування, зазначеного в п. 2.6 індивідуальної частини договору та/або графіку платежів. Розмір процентної ставки є незмінним.
Відповідно до п. 2.4 індивідуальної частини договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн. Стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Згідно з п. 2.5 індивідуальної частини договору комісія за надання кредиту складає 3666,74 грн, нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 22 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 індивідуальної частини договору.
Відповідно до п. 2.6 індивідуальної частини договору загальний строк кредитування складає 126 днів з 28.01.2025 по 03.06.2025.
Згідно з п. 2.6.1 індивідуальної частини договору строк, на який надається кредит, встановлюється графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить один раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів.
Відповідно до п. 2.7 індивідуальної частини договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії, без врахування суми кредиту, складають 15906,03 грн.
Згідно з п. 2.7.1 індивідуальної частини договору денна процентна ставка складає 0,7574 % на день.
Відповідно до п. 2.8 індивідуальної частини договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 11176,99 % річних.
Згідно з п. 2.9.1 індивідуальної частини договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 32573,03 грн.
Відповідно до п. 2.10 індивідуальної частини договору у разі несплати або неповної сплати періодичного платежу в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, та протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, на 6-й день від дати неналежної сплати позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку згідно з чинним законодавством, зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 200 грн, а в подальшому, починаючи з 7-го дня, пеню у розмірі 20 грн за кожний календарний день прострочення.
Відповідно до п. 3.1 індивідуальної частини договору договір про споживчий кредит, який складається з публічної та індивідуальної частини, а також графіку платежів, набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі сторонами індивідуальної частини і діє до повного виконання позичальником зобов`язань за договором. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно з п. 2.6 договору.
Згідно з п. 3.2 індивідуальної частини договору зміни та/або доповнення до договору можуть бути внесені за домовленістю сторін, зокрема у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 3.3 індивідуальної частини договору кредитодавець може на підставі звернення позичальника продовжити строк договору на тих самих умовах. Договір вважається продовженим у разі підписання сторонами відповідної додаткової угоди.
Відповідно до п. 5.1 індивідуальної частини договору кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та доступний через вебсайт кредитодавця.
Згідно з п. 5.2 індивідуальної частини договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект індивідуальної частини або інформація з посиланням на неї є пропозицією кредитодавця укласти кредитний договір.
Кредитний договір № 169257 від 28.01.2025 підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 694e88b8. 
До матеріалів справи позивач долучив заяву на видачу кредиту № 100749777 від 28.01.2025, у якій ОСОБА_1 просила ТОВ «ФК «Кредіплюс» видати їй кредит у розмірі 16667 грн на умовах, указаних у заяві та кредитному договорі. Вказану заяву відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором d72f0afe 28.01.2025 о 18:08:35.
Паспорт споживчого кредиту містить інформацію, надану споживачу до укладення договору про споживчий кредит. 
На підтвердження перерахування кредитних коштів позивач надав витяг з довідки про перерахування грошових коштів, відповідно до якого 28.01.2025 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за кредитним договором № 169257 від 28.01.2025 на платіжну картку № НОМЕР_1 перераховано 13000,26 грн, номер транзакції 1549537250, номер замовлення 185123775, призначення платежу - видача кредиту № 169257 від 28.01.2025, статус - прийнято.
На виконання ухвали суду від 09.01.2026 АТ «Універсал Банк» листом від 05.02.2026 № БТЕ-3892 повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банк емітував платіжну картку № НОМЕР_1 . У період з 28.01.2025 по 02.02.2025 на цю платіжну картку зараховано кошти у сумі 13000,26 грн. Банк також повідомив, що номер телефону НОМЕР_4 є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_1 та зазначений в анкетних даних ОСОБА_1 . Повний номер рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , - НОМЕР_5 .
До листа АТ «Універсал Банк» долучив рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 28.01.2025 по 02.02.2025, у якому відображено зарахування 28.01.2025 на картку відповідача коштів у сумі 13000,26 грн.
Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, а також позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц, якою зроблено висновок про те, що банківська виписка підтверджує проведені за рахунком операції.
Отже, матеріали справи підтверджують, що первісний кредитор надав відповідачу кредитні кошти у порядку та розмірі, визначеному кредитним договором, а саме 13000,26 грн перерахував на платіжну картку відповідача, а 3666,74 грн використав у порядку, визначеному п. 2.2.1 індивідуальної частини договору.
Суд також установив, що 16.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 16042025.
Відповідно до п. 2.1 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Згідно з п. 2.2 договору факторингу разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором.
Відповідно до п. 3.1 договору факторингу фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів - установлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо.
На підтвердження виконання договору факторингу позивач надав акт приймання-передачі Реєстру прав вимог № 4 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло Реєстр боржників від 03.07.2025 та документи, які підтверджують право вимоги. В акті зазначено кількість боржників - 887, загальну суму заборгованості - 16343420,62 грн та суму фінансування - 1281189,92 грн.
Позивач також надав платіжну інструкцію № 506 від 09.07.2025, відповідно до якої ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» сплатило ТОВ «ФК «Кредіплюс» 1281189,92 грн як оплату за відступлення прав вимог згідно з договором факторингу № 16042025 від 16.04.2025 та Реєстром прав вимог № 4 від 03.07.2025.
З витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025, Реєстру прав вимог № 4 від 03.07.2025 встановлено, що до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за кредитним договором № 169257 від 28.01.2025.
На підтвердження розміру заборгованості позивач надав розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку за кредитним договором № 169257 від 28.01.2025.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 169257 від 28.01.2025, станом на 01.11.2025 заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» складає 27987,48 грн, з яких: 15570,62 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10114,86 грн - прострочена заборгованість за процентами, 702 грн - прострочена заборгованість за комісією.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона - боржник - зобов`язана вчинити на користь другої сторони - кредитора - певну дію, зокрема передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які закон визначає як істотні або які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін сторони мають досягти згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо закон не встановлює вимоги щодо форми договору. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, такий договір вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа - кредитодавець - зобов`язується надати грошові кошти - кредит - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника, за наявності, для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, проценти за користування кредитом, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника, за наявності.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Водночас у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо договір або закон не встановлює інше.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо договір або закон не встановлює інше.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, які встановлює цей Кодекс. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог з огляду на таке.
Позивач підтвердив факт укладення 28.01.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 169257, факт підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором 694e88b8, факт надання відповідачу кредиту у загальному розмірі 16667 грн, а також факт переходу до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права вимоги за цим кредитним договором.
Відповідач доказів повного повернення кредиту, сплати процентів або заперечень проти позову до суду не подала.
Тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15570,62 грн є доведеною та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення процентів суд зазначає таке.
За умовами п. 2.3 індивідуальної частини договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 330 % річних, тип процентної ставки - фіксована, проценти нараховуються протягом строку кредитування, зазначеного в п. 2.6 індивідуальної частини договору та/або графіком платежів.
Із розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку встановлено, що заборгованість за процентами за кредитним договором № 169257 від 28.01.2025 становить 10114,86 грн. Проценти нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування, виходячи із суми кредиту, погодженої договором процентної ставки та умов договору.
Відповідач не подала власного розрахунку заборгованості, не спростувала розрахунок позивача, не надала доказів сплати процентів у більшому розмірі та не довела наявність інших обставин, які б впливали на розмір заявленої заборгованості за процентами.
Тому вимога позивача про стягнення процентів у розмірі 10114,86 грн є доведеною та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення комісії у розмірі 702 грн суд зазначає таке.
Умовами кредитного договору передбачено два види комісії: комісія за надання кредиту, яка є одноразовою винагородою за підготовку, організацію та надання кредитодавцем фінансової послуги і встановлена в п. 2.5 індивідуальної частини договору, а також комісія за управління та обслуговування кредиту, яку позичальник сплачує на користь кредитодавця за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно з графіком платежів.
Відповідно до п. 2.4 індивідуальної частини договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн, стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн.
Оцінюючи зміст умови договору про сплату комісії за управління та обслуговування кредиту, суд бере до уваги, що кредитний договір не містить конкретного переліку окремих додаткових чи супутніх послуг, які кредитодавець надає відповідачу саме за таку плату та які не охоплюються звичайним супроводом кредитного договору, обліком кредитної заборгованості і безоплатним інформуванням споживача про стан кредиту в межах, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
Публічна частина договору також передбачає, що кредитодавець зобов`язується належним чином вести облік платежів, отриманих від позичальника, на звернення позичальника надавати йому повну й точну інформацію про здійснені ним платежі станом на конкретну дату, надавати позичальнику консультації з питань виконання договору, а на письмову вимогу позичальника, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю.
Такі дії кредитодавця відповідають зобов`язанням щодо надання інформації споживачу, визначеним статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними.
Позивач не надав доказів фактичного надання відповідачу окремих додаткових чи супутніх послуг, які б мали самостійне споживче значення для відповідача та за які кредитодавець мав право стягувати комісію за управління та обслуговування кредиту.
Наведене дає підстави для висновку, що положення кредитного договору № 169257 від 28.01.2025, яким передбачено сплату комісії за управління та обслуговування кредиту, суперечить положенням частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним.
Доказів наявності іншого переліку відповідних послуг, погодженого зі споживачем при укладенні кредитного договору, позивач не надав.
Тому підстави для стягнення з відповідача комісії у розмірі 702 грн відсутні та в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 169257 від 28.01.2025 у загальному розмірі 25685,48 грн, з яких: 15570,62 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10114,86 грн - заборгованість за процентами.
В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України, суд враховує, що справа є незначної складності, обсяг підготовлених та наданих доказів є незначним, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження за відсутності сторін, а тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 3000 гривень витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково на 97,34%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2357,96 грн.
Керуючись вимогами статей 12, 13, 76, 77, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 169257 від 28.01.2025 у загальному розмірі 25685 (двадцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень 48 копійок, з яких: 15570,62 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10114,86 грн - заборгованість за процентами.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 2357,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя           В. В. Горбатюк