Справа № 159/8627/25
Провадження № 2/159/583/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
з участю:
секретаря
судового засідання Гусар Т.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3  про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов обґрунтовано тим, що 26.05.2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки “Мercedes Benz E220”, державний номерний знак НОМЕР_1 , та транспортного засобу, яким керував відповідач ОСОБА_3 . 
Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.08.2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що стало прямою причиною пошкодження автомобіля позивача.
Відповідно до висновку експертної оцінки транспортного засобу від 10.07.2025 року, сума матеріальних збитків становить 193045,30 грн. При цьому автомобіль визнано таким, що отримав “тотальну втрату”. 
Страхова компанія 29.09.2025 року здійснила часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 96138,41 грн., що покриває лише частину завданої шкоди. 
Таким чином, невідшкодована частина матеріальної шкоди становить 96906,89 грн.
Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про добровільне відшкодування завданих збитків, однак відповідач не виявив бажання врегулювати це питання мирним шляхом, не здійснив жодних дій для відшкодування шкоди та фактично проігнорував законні вимоги позивача. 
18.10.2025 року позивач направила відповідачу досудову вимогу про добровільне відшкодування шкоди в сумі 100000,00 грн. при досудовому вирішенні питання. Однак, відповідач не виконав вимогу та не сплатив збитки.
Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь: завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 96906,89 грн.; завдану моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.; витрати на експертну оцінку в розмірі 9000,00 грн.; судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 1610,00 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2025 року відкрито провадження в даній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає. 
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_3 , як власника автомобіля «Volkswagen Touran», державний номерний знак НОМЕР_2 , була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221714810 в страховій компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант». Сума, передбачена полісом № 221714810 для відшкодування шкоди, завданої майну, визначена в розмірі 160000,00 грн. 
У позовній заяві позивач вказує на тотальне знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належного їй транспортного засобу. На підтвердження даного факту позивачем надано суду висновок експерта № 1687, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 885355,90 грн. Матеріальний збиток за висновком експерта становить 193045,30 грн., що відповідає його ринковій вартості на момент дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в даному випадку страхова компанія зобов`язана відшкодувати позивачу шкоду у межах страхового ліміту 160000,00 грн., різницю між ринковою вартістю автомобіля на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Оскільки згідно висновку експерта ринкова вартість автомобіля «Меrcedes-Веnz E220», державний номерний знак НОМЕР_1 , на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження становить 193045,30 грн., то страхова виплата, з врахуванням ліміту відповідальності, повинна була становити 160000,00 грн.
Таким чином, сума стягнення з відповідача матеріального збитку, яка може бути задоволена судом становить 33045,30 грн. 
Будь-які інші спори щодо розміру страхової виплати в межах страхового ліміту за полісом № 221714810 можуть бути вирішені виключно в разі пред`явлення позову до страхової компанії. 
Заявлена позивачем у позові сума матеріального збитку в розмірі 96906,89 грн. не обґрунтована, є помилковою, не відповідає матеріалам справи та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Позивач отримала від страхової компанії по зазначеному вище страховому випадку грошові кошти в сумі 96138,41 грн. Проте, позивачем не надано доказів того, що нею оспорювалась сума відшкодування, виплачена страховиком, а також того, що мали місце обставини, за яких завдана шкода у межах страхового ліміту має відшкодовуватись безпосередньо заподіювачем. Не надано доказів також того, чи вирішувалось питання щодо відчуження на користь страховика пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля.
Крім цього, відповідач вказував у відзиві на позов, що позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. жодним чином не обгрунтована та з матеріалів справи не вбачається, чим позивач обґрунтовує завдання моральної шкоди саме у визначеному розмірі.
На підставі викладеного, відповідач просив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 63861,59 грн. матеріальних збитків та 50000,00 грн. моральної шкоди відмовити.
03.02.2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач виклала свої спростування доводів відповідача. 
Так, позивач вказує на те, що відповідач намагається перекласти власну відповідальність на третіх осіб та уникнути виконання обов`язку з відшкодування шкоди.
Зокрема, позивач вказує, що після настання дорожньо-транспортної пригоди, з метою отримання належного страхового відшкодування, вона звернулась до МТСБУ, як до гаранта виплат у разі неплатоспроможності страховика, оскільки страховик - ТДВ СК “Альфа-Гарант” припинив членство в МТСБУ та втратив право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 18.03.2025 року. 
Незважаючи на повне виконання всіх передбачених законом процедур та надання всіх необхідних документів, позивач фактично отримала лише 96138,41 грн., що істотно менше за реальний розмір шкоди. 
Посилання відповідача на те, що позивач має звертатися виключно до страховика, або МТСБУ, є безпідставним та спрямованим на ухилення ним від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.
Крім цього, позивач вказує, що наслідки дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої відповідачем, мали для її сім`ї не лише матеріальний, а вкрай тяжкий психологічний та моральний характер, оскільки у день дорожньо-транспортної пригоди чоловік позивача, як потерпілий, був доставлений до лікарні. Надалі чоловік позивача зазнав фізичного та психологічного тиску, перебував у стані гострого стресу, отримав ускладнення на зір та серце. Сукупність вказаних подій перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яке спричинив відповідач. 
На підставі викладеного, позивач просила позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідачем у поданому відзиві на пред`явлений позов було заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2026 року вирішено судовий розгляд даної справипроводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, та просила його задовольнити.
Представник відповідача Філюк С.М. в судовому засіданні заперечував проти повного задоволення даного позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Не заперечував проти часткового задоволення даного позову в сумі 33045,30 грн., що є сумою, яка не підпадає під суму відшкодування за страховим полісом. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.
Суд, дослідивши зібрані докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення даного позову, з огляду на наступне.
Так, завданнями цивільного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.
Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ході розгляду даної справи судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки “Mercedes-Benz Е220”, державний номерний знак НОМЕР_1 .
26.05.2025 року о 13 год. 50 хв. в м. Ковель, вул. Володимира Кияна 36, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом “Volkswagen Touran”, державний номерний знак НОМЕР_2 , при повороті ліворуч, не надав переваги в русі транспортному засобі “Mercedes-Benz Е220”, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого трапилося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортній пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються.
Вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, про яку зазначено вище, внаслідок якої ОСОБА_1 заподіяно шкоду, встановлена постановою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.08.2025 року, винесеній у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України.
Згідно висновку експерта № 1687 від 10.07.2025 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки “Mercedes-Benz Е220”, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 885355,90 грн.
Згідно цього ж висновку, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки “Mercedes-Benz Е220”, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 193045,30 грн. 
11.08.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення регламентного відшкодування завданої внаслідок даної дорожньо-транспортною пригоди шкоди на підставі договору № 221714810, укладеного зі Страховою компанією ТДВ СК “Альфа-гарантія”, у зв`язку з неплатоспроможність страховика.
Відповідно до платіжної інструкції № 30236 від 30.09.2025 року, Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснено страхову виплату ОСОБА_1 в розмірі 96138,41 грн.
Таким чином, сума невідшкодованих майнових збитків, заподіяних ОСОБА_1 внаслідок даної дорожньо-транспортною пригодою, становить 96906,89 грн. (193045,30 грн. - 96138,41 грн.).
За вказаних обставин, з урахуванням наведених правових норм, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідач та його представник стверджують, що сума виплати страхової компанії обмежується страховим лімітом, який в даному випадку становить 160000 грн., і лише сума, що перевищує страховий ліміт може бути стягнута з відповідача відповідно до положень ст. 1194 ЦК України (в даному випадку це 33045,30 грн.). Будь-які інші спори щодо розміру страхової виплати в межах страхового ліміту можуть бути вирішені виключно в разі пред`явлення позову до страхової компанії. 
Суд відхиляє такі доводи відповідача та його представника, виходячи з наступних міркувань.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, у рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. 
У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
Тобто, якщо відповідач вважає, що страхова компанія не в повному обсязі виплатила позивачу страхове відшкодування, то він не позбавлений права звернутись до страхової компанії з відповідним позовом після відшкодування позивачу заподіяної шкоди.
Таким чином, позивачвправі вимагати відшкодування всієї суми (або відповідної різниці) безпосередньо від винуватця ДТП, тобто від відповідача.
Решта доводів представника відповідача з цього приводу не спростовують висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю.
Крім цього, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами і доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає переконливими твердження позивача про те, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу заподіяно моральної шкоди.
Зокрема, внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач протягом тривалого часу не могла використовувати своє майно за прямим призначенням та не може його використовувати і на даний час, була змушена змінити свій ритм життя, затрачати час і додаткові зусилля для організації свого життя, затрачати час та зусилля для отримання страхового відшкодування, що, очевидно, призвело до певних емоційних страждань та психічного напруження.
Суд вважає ці страждання відносно інтенсивними та такими, що не можуть бути компенсовані, а тому вони вимагають належного відшкодування. Протиправні дії відповідача безумовно і беззаперечно прямо зумовили для позивача вказану моральну шкоду, що не може бути спростовано.
Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди для позивача у 25000 грн., тобто в меншій сумі, ніж просила позивач.
Що стосується розподілу судових витрат, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до рахунку-фактури № 1687 від 03.07.2025 року та платіжної інструкції № 1Х5К-СЕНС-МКХ9-Т82С від 07.07.2025 року, позивач ОСОБА_1 здійснила оплату на суму 9000,00 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження.
Крім цього, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір в сумі 1610,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією про сплату від 26.11.2025 року.
Зважаючи на загальну суму коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, з останнього в користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду, в мінімальному розмірі із застосуванням коефіцієнту 0,8, оскільки позов подано через підсистему “Електронний суд”, тобто в сумі 1064,96 грн. (1331,20 х 0,8=1064,96). 
В той же час, вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у розмірі 5000 грн. до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально. 
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останньою судові витрати в сумі 10064,96 грн. (9000,00 грн.+1064,96 грн).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 96906 (дев`яносто шість тисяч дев`ятсот шість) грн. 89 коп. у відшкодування заподіяної майнової шкоди, 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 копійок у відшкодування заподіяної немайнової (моральної) шкоди, 9000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на проведення експертизи та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп. 

В задоволенні решти вимог позову – відмовити. 

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 25 травня 2026 року.

Головуючий 	П. Ю. БОЙЧУК