Окрема ухвала
3 червня 2026 року
м. Київ
Справа № 203/2049/23
Провадження № 61-1154св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Краснощокова Є. В., суддів Гудими Д. А., Дундар І. О., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадження справу,
учасниками якої є:
позивач -  ОСОБА_1 (далі - позивач),
відповідачка-  ОСОБА_2 (далі - відповідачка),
особа, яка не брала участі у справі та подала апеляційну і касаційну скарги, - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - банк),
про стягнення боргу за договором позики 
за касаційною скаргою банку на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року за заявою позивача про забезпечення позову та
в с т а н о в и в: 
1. У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки 7 000 000,00 грн боргу за договором позики від 6 лютого 2023 року. Також подав заяву про забезпечення позову. Мотивував так: борг відповідачки є значним; є підстави вважати, що вона буде уникати повернення коштів і з метою уникнення виконання зобов`язань може відчужити належне їй майно на користь третіх осіб; тому необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії щодо належного відповідачці на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
2. 28 квітня 2023 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив заяву позивача про забезпечення позову: заборонив суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором, а також будь-яким іншим органам чи особам уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, нотаріусам, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат» та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій, вчиняти реєстраційні дії у будь-який спосіб щодо нерухомого майна, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстраційний номер - 20103734), що належить на праві приватної власності відповідачці.
3. 23 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою банку на ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 квітня 2023 року за заявою позивача про забезпечення позову.
4. 3 червня 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалив постанову, згідно з якою касаційну скаргу банку залишив без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін. Мотивував так: 
- у випадку забезпечення позову у справі, в якій іпотекодержатель не є учасником, майно, яким забезпечується позов, передане в іпотеку, і право іпотекодержателя він набув до забезпечення позову, права й інтереси іпотекодержателя захищені правилами пріоритетності іпотеки, а тому з огляду на порушення прав іпотекодержателя немає потреби в оскарженні будь-якого забезпечення позову;
- накладення арешту на майно у межах ціни позову та заборона реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомості, не позбавляє банк права задовольнити свої вимоги в майбутньому та не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законами України «Про іпотеку» та «Про заставу», а також не перешкоджає банку у реалізації його права на повне задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки(застави).
5. Суди попередніх інстанцій встановили, зокрема, такі факти: 
- відповідачка є власницею домоволодіння; 
- згідно з договором іпотеки № 291207-USD-іп від 29 грудня 2007 року, який ЗАТ «Кредит-Дніпро» уклало із відповідачкою, домоволодіння є предметом іпотеки з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами № 291207-USD від 29 грудня 2007 року та №291207/1-USD від 29 грудня 2007 року; 
- У Державному реєстрі іпотек є запис про вказану іпотеку. Обтяження зареєстроване 6 червня 2011 року, а в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - 29 грудня 2007 року.
6. Верховний Суд зауважує, що у законодавстві України немає правил, які б чітко регламентували пріоритет іпотекодержателя над будь-якими обтяженнями, зокрема, судовими заборонами, під час реалізації предмета іпотеки. Унаслідок такої юридичної невизначеності виникають спори, у яких іпотекодержателі на підставі пріоритету іпотеки захищають права на реалізацію іпотечного майна від обтяжень, накладених судом у порядку забезпечення позовів.
7. Нормативні приписи:
7.1. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частини перша та друга статті 149 ЦПК України).
7.2. Заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа (частина перша статті 152 ЦПК України).
7.3. Позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункти 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України).
7.4. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).
7.5. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору; у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки (частини п`ята-шоста статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
7.6. Державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, зокрема, заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека (пункт 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
7.7. Обтяження - заборона абообмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виниклиз правочину (абзац перший пункту 5 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
7.8. У пункті 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом, є однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав.
7.9. Водночас пункт 7 частини четвертої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі, зокрема, державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку», за умови що інші обтяження на передане в іпотеку майно зареєстровано після державної реєстрації іпотеки.
7.10. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили (пункт 1 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
8. Суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу (стаття 420 ЦПК України).
9. Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (частина перша статті 262 ЦПК України).
10. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (частина п`ята статті 262 ЦПК України).
11. Під час касаційного перегляду судових рішень у цій справі Верховний Суд встановив підстави для постановлення окремої ухвали на адресу Кабінету Міністрів України.
11.1. Право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить, зокрема, Кабінету Міністрів України (частина перша статті 93 Конституції України).
11.2. Кабінет Міністрів України: забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади (пункти 3, 5, 9 частини першої статті 116 Конституції України).
11.3. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів (частина друга статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).
11.4. До основних завдань Кабінету Міністрів України належать: забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики; забезпечення рівних умов для розвитку всіх форм власності; спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю (пункти 3, 6 і 9 частини першої статті 2 цього Закону).
11.5. Кабінет Міністрів України здійснює контроль за додержанням законодавства органами виконавчої влади, їх посадовими особами, а також органами місцевого самоврядування з питань виконання ними делегованих повноважень органів виконавчої влади (абзац третій пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).
11.6. Функціональним призначенням процедурних норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є «обслуговування» права матеріального, зокрема й щодо пріоритету іпотеки.
11.7. Міністерство юстиції України: забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом (пункти 1-5 частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
11.8. До повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення, зокрема, проведення державної реєстрації прав, ведення Державного реєстру прав (пункт 1 частини першої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
11.9. Верховний Суд звертає увагу Кабінету Міністрів України на необхідність ініціювання внесення змін до законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які б чітко регламентували пріоритет іпотеки (пріоритет права іпотекодержателя) щодо будь-яких суб`єктів і над будь-якими наступними обтяженнями, в тому числі тими, які накладені на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про заборону вчинення реєстраційних дій.
12. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (частина сьома статті 262 ЦПК України).
12.1. Для виконання окремої ухвали та надання відповіді, беручи до уваги можливу потребу у зборі необхідної інформації від органів державної влади та їх посадових осіб, Верховний Суд вважає за необхідне встановити для Кабінету Міністрів України тримісячний строк із дня отримання цієї ухвали.
Керуючись статтями 260, 261, 262, 420 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
п о с т а н о в и в:
1. Звернути увагу Кабінету Міністрів України на необхідність ініціювання внесення змін до законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які б чітко регламентували пріоритет іпотеки (пріоритет права іпотекодержателя) щодо будь-яких суб`єктів і над будь-якими наступними обтяженнями, в тому числі тими, які накладені на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про заборону вчинення реєстраційних дій.
2. Надіслати окрему ухвалу до Кабінету Міністрів України. Про заходи, вжиті на її виконання, повідомити Верховний Суд у двомісячний строк із дня отримання цієї ухвали.
Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Головуючий		В. І. Крат	
Судді		Д. А. Гудима	
		І. О. Дундар	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко