Справа № 604/488/26
Провадження № 2-о/604/33/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року селище Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Сташківа Н.Б., 
за участі: секретаря судового засідання Крупи А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Скалатська об`єднана територіальна громада в особі Скалатської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2026 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області із заявою в якій просив суд встановити факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини.
Заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері відкрилася спадщина, яку заявник має намір успадкувати, оскільки він є спадкоємцем за законом.
На день смерті спадкодавця, заявник постійно проживав разом із матір`ю, однак не був зареєстрований за адресою проживання спадкодавця – ОСОБА_3 .
Маючи намір прийняти спадщину, яка залишилась після смерті матері, заявник звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але, у видачі такого свідоцтва заявнику було відмовлено у зв`язку з тим, що він не звернувся до нотаріуса упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини і не надав доказів постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті.
Відтак, заявник змушений звернутися до суду з даною заявою про встановлення заявленого юридичного факту постійного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, що потрібно заявнику для подальшого оформлення спадкових прав.
Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2026 року було відкрито провадження у вказаній справі за правилами окремого провадження. Крім того залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 
В судове засідання заявник не з`явився, в поданій до суду заяві про встановлення факту, просив розгляд справи проводити без його участі. 
Представник заінтересованої особи Скалатської міської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника заінтересованої особи, крім того вказав, що не заперечує проти задоволення заяви.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій вказала, що стосовно задоволення заяви не заперечує, та просить її задовольнити.
Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положень ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, яка однак містить значні плями та (забруднення) невідомого походження, серії І-ЯК № ??9687 (перші дві цифри неможливо встановити через наявність забруднення) від 19 березня 1971 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Остап`є Підволочиського району Тернопільської області. Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 від 30 вересня 1992 року, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 за № НОМЕР_2 належить колгоспному двору, що складаєтсья з 3-х членів, головою якого є ОСОБА_4 .
Згідно архівної довідки №481 від 21 квітня 2026 року виданої архівним відділом Тернопілсьької РВА, по документам архівного фонду «Остап`ївська сільська рада» у погосподарських книгах с. Остап`є станом на 1992 рік значиться господарство ОСОБА_4 1939 року народження – голова домогосподарства. Разом з ним проживали ОСОБА_3 , 1937 року народження дружина та ОСОБА_1 – син.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 01 грудня 2007 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області 08 липня 2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 08 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №115. Місце смерті: с. Остап`є Підволочиського району Тернопільської області.
Згідно копії довідки старости с. Остап`є, на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею в житловому будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованих осіб немає.
З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №54/02-31 від 17 квітня 2026 року, складеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Журавель С.С., вбачається, що ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 . Нотаріусом Було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії , оскільки ОСОБА_1 в строк встановлений законом для прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся, заяви про прийняття спадщини не подавав, тобто вважається таким що не прийняв її. Крім того у даній постанові нотаріусом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її останнім місцем проживання було: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Журавель С.С. було заведено спадкову справу 19 листопада 2019 року за №98/2019 на підставі звернення ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за заповітом. На спадкове майно ОСОБА_3 залишила заповіт посвідчений Остап`ївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 07 травня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за №36, згідно якого земельну ділянку площею 1,91 га на території Остап`ївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області заповіла в користь ОСОБА_5 . На день смерті ОСОБА_3 , разом із нею ніхто не був зареєстрований.
З акту-опитування №8-131 від 20 квітня 2026 року складеного комісією в складі старости Остап`ївського старостинського округу та спеціаліста ЦНАПу Скалатської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та зі слів сусідів, він дійсно проживав разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня її смерті .
Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна №47 від 15 березня 2021 року виданої начальником БТІ Підволочиського району, власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 . 
Також суд враховує письмові пояснення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які зареєстровані в с. Остап`є Тернопільського (Підволочиського) району Тернопільської області, згідно яких ОСОБА_1 на час смерті його матері ОСОБА_3 постійно проживав разом із нею в будинку АДРЕСА_1 та проживає за вказаною адресою на даний час (вказані письмові пояснення написані 27 квітня 2026 року).
Встановлення фактів спільного проживання заявника зі спадкодавцем, необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .
Суд не вбачає наявність будь-якого спору про право у даному випадку.
Відповідно до положень ст.ст.1216-1218ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
При цьому, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та інший вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04 липня 2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.
Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.
Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку.
Згідно зі п.1 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.
Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в помешканні заявника спільно, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів.
Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.
Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Скалатська об`єднана територіальна громада в особі Скалатської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.Б. Сташків