ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
15.06.2026	Справа № 910/3998/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом  Акціонерного товариства «Укрнафта»
до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Сервіс» 
про стягнення  136.119,90 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

07.04.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укрнафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Сервіс» про стягнення 136.119,90 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору підряду № 13/165-р від 13.01.2025 позивач у повному обсязі виконав зобов`язання щодо внесення авансового платежу у розмірі 409.237,74 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №15554УГ25 від 18.02.2025. Таким чином, відповідач мав виконати роботи у строк до 09.04.2025, проте порушив встановлені строки виконання будівельних робіт, що підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 27.08.2025. У зв`язку з несвоєчасним виконанням робіт, позивач на адресу відповідача надіслав вимогу про сплату штрафу у розмірі 136.119,90 грн, однак останній відмовив у її задоволенні. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вищевикладеними вимогами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 відкрито провадження у справі № 910/3998/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі до суду відзиву на позов з урахуванням ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з наданням доказів, що підтверджують обставини, викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.
У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 14.04.2026 було направлено відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 16.04.2026 о 13:07 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 01.05.2026 включно.
Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 14.04.2026 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва,
ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 між Акціонерним товариством «Укрнафта» (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший Сервіс» (підрядник, відповідач) укладено договір підряду № 13/165-р (далі - договір).
Відповідно до пункту 1.1. договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник зобов`язується на свій ризик виконати вказані в пункті 1.2. договору роботи за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи на умовах, визначених даним договором.
Спір виник у зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором підряду порушив строки виконання робіт, у зв`язку з чим за неналежне виконання зобов`язання позивачем нараховано штраф у розмірі 136.119,90 грн.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з п. 14.1 договору він набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (шляхом проставлення власноручного підпису або накладання електронних підписів. У залежності від форми складання договору: паперовій чи у формі електронного документу відповідно) та діє до 30.06.2025.
Пунктом 14.2 договору визначено, що закінчення строку дії цього договору не звільняє жодну із сторін договору від виконання своїх зобов`язань по договору та від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього договору.
Згідно п. 1.2. договору передбачено виконання наступних робіт: «Поточний ремонт операторної АЗС № 23/033, Черкаська обл., м. Канів, вул. Енергетиків, буд. 12 (формат S), (ДБН А.2.2-3:2014), ДК 021:2015 45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи».
Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість робіт по цьому договору становить 1.136.771,50 грн, крім того ПДВ 227.354,30 грн, всього з ПДВ 1.364.125,80 грн.
Відповідно до п. 2.6. договору передбачено здійснення замовником авансового платежу у розмірі 30% від вартості робіт, який сплачується протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання від виконавця рахунку.
На виконання умов договору замовник 18.02.2025 у повній мірі виконав свій обов`язок щодо внесення авансового платежу у розмірі 30%, що підтверджується платіжним дорученням № 15554УГ25 від 18.02.2025 на суму 409.237,74 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що строк виконання робіт становить 50 (п`ятдесят) календарних днів з дати внесення замовником авансового платежу, зазначеного у пункті 2.6 цього договору, та закінчується датою підписання кінцевого акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2В).
Таким чином, підрядник повинен був виконати роботи протягом 50 календарних днів з 18.02.2025, тобто до 09.04.2025 включно.
Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Стаття 882 Цивільного кодексу України встановлює, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
Відповідно до умов договору підтвердженням виконання робіт є акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми № КБ-3).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем виконано, а позивачем прийнято будівельні роботи за договором, що підтверджується підписаними сторонами актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконанх будівельних робіт та витрати від 27.08.2025 на суму 1.361.199,70 грн з ПДВ.
Отже, відповідачем порушено строк виконання робіт на 140 календарних днів, починаючи з 10.04.2025 по 27.08.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо виконання робіт не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Відповідно до п. 9.2 договору при порушенні строків виконання робіт, строків по усуненню виявлених недоліків (дефектів) підрядник на вимогу замовника сплачує йому штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.
У наведеному у позовній заяві розрахунку позивачем здійснено нарахування штрафу у розмірі 136.119,90 грн (10% від суми несвоєчасно виконаних робіт за актом від 27.08.2025, яка становить 1.361.199,70 грн). 
При цьому, судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку та встановлено, що 10% від вартості несвоєчасно виконаних робіт становить 136 119,97 грн. 
Позивачем вжиті заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення претензії № 01/01/24/10/02-02/02/20572 від 08.12.2025 щодо сплати штрафних санкцій, у відповідь на яку відповідач надіслав лист № 126 від 09.01.2026, яким відмовився сплачувати штраф. 
Оскільки факт прострочення виконання робіт є доведеним, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 136.119,90 грн.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрнафта» є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Сервіс» (01032, м. Київ, вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 33, оф.75; код ЄДРПОУ 43375072) на користь Акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3/5; код ЄДРПОУ 00135390) 136.119 (сто тридцять шість тисяч сто дев`ятнадцять) грн 90 коп. штрафу та 2.662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя	В.В.Сівакова