ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/29746/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року (суддя Озерянська С.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 19.12.2025 року) в справі №160/29746/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, – 

в с т а н о в и в:
14.10.2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі по тексту – відповідач-1), Державного підприємства «Інфоресурс» (далі по тексту – відповідач-2), в якому просив визнати протиправною відмову Міністерства освіти і науки України від 01.10.2025 №5/2247-25 у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 ; зобов`язати Міністерство освіти і науки України та технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти - Державне підприємство «Інфоресурс» внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»; зобов`язано Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти відомостей про відсутність порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту». Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України суму понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
З рішенням суду першої інстанції не погодилось Міністерство освіти і науки України та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права. Апелянт зазначав, що пунктом першим частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» передбачено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про вищу освіту» підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень. Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти 1) молодший бакалавр 2) бакалавр 3) магістр 4) доктор філософії/доктор мистецтва. Присудженням певного ступеня вищої освіти завершується здобуття вищої освіти за цим ступенем. Апелянт вказував, що факт присудження особі ступеня вищої освіти не в повній мірі відповідає вимогам пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», в яких законодавець визначив здобуття освіти на рівні, що є вищим ніж раніше здобутий рівень (не ступінь) освіти. Апелянт вказував, що за результатами та по факту завершення долучення особи до освітнього процесу у формі навчальних занять, самостійної роботи чи практичної підготовки в будь-якому обсязі, у такої особи формуються знання, уміння, навички компетентності на відповідному рівні вищої освіти. Як наслідок, особа яка долучалася до таких заходів, має здобуту освіту на відповідному рівні вищої освіти незалежно від форми та обсягів такого долучення. Для здобуття освіти, на рівні вищому ніж раніше здобутий та збереження послідовності здобуття освіти визначеною частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», відрахована із закладу вищої особи особа має саме продовжити навчання на основі раніше здобутої сукупності знань, умінь, навичок, інших компетентностей на відповідному рівні вищої освіти (поновитися на навчання у визначений законодавством спосіб), а не повторно вступити для здобуття того самого ступеня вищої освіти. Повторне зарахування означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички та загальні компетентності на тому самому рівні вищої освіти. У термінах визначення послідовності здобуття освіти це свідчить про здобуття вищої освіти в непослідовному порядку. Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти ОСОБА_1 у 2013 – 2017 рр. навчалися у ТОВ «Бердянський університет менеджменту і бізнесу» за спеціальністю «Менеджмент» для здобуття освітнього ступеня «бакалавр» (6 рівень НРК) та був відраховані за порушення умов контракту. У серпні 2025 р. зараховано до Дніпровського фахового коледжу Київського університету культури за спеціальністю «Бібліотечна, інформаційна та архівна справа» для здобуття освітньо-професійного ступеня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК). Здобуття освіти на рівні, нижчому ніж рівень попереднього навчання, не вважається послідовним. ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій відповідно до вимог законодавства на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує». Не вважається порушенням послідовності здобуття освіти у разі, якщо здобувач освіти буде продовжувати здобуття освіти шляхом поновлення на навчання або переведення з іншого закладу освіти, а попереднє навчання було за таким же рівнем, що й поточне навчання. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 року № 752 «Про створення Єдиної державної електронної бази з питань освіти» (із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1060) визначено, що державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника Єдиної державної електронної бази з питань освіти – Міністерства освіти і науки України, є технічним адміністратором ЄДЕБО. Питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності. Апелянт вказував, що для того, щоб «внести зміни до інформації ЄДЕБО щодо ОСОБА_1 про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»», закладу вищої освіти потрібно «змінити» відповідний звіт «Історія навчання», що формується в ЄДЕБО у модулі «Фізичні особи». Міністерство діяло в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.
Міністерство освіти і науки України не погоджується з розподілом судових витрат, зокрема щодо витрат на правничу допомогу, які частково задоволені судом на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України. Апелянт вказував, що у позивача відсутні підстави для стягнення 10000,00 грн., також 5000,00 грн як суми, що визначна судом, оскільки сума не є співмірною для справи такої складності, не доведено, що було витрачено багато часу на надання послуг. В акті здачі-приймання виконаних робіт зазначено про надання професійної допомоги з подання позову, не конкретизовано, яка робота проведена, скільки часу витрачено на надання правової допомоги. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач стверджує, що він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII. Одним з документів, необхідних для надання до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання відстрочки на вказаній підставі є довідка, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти. Спір виник з підстав неправильного, на думку позивача, відображення інформації щодо порушення послідовності здобуття ОСОБА_1 освіти. Суд першої інстанції вказував, що згідно Закону України «Про освіту» право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих. Рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій. Суд першої інстанції вказував, що відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти ОСОБА_1 закінчив Придніпровський професійний ліцей Дніпропетровська, про що отримав диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_1 від 27.06.2007 року, тобто, наступним рівнем освіти для позивача згідно із частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» є перший (бакалаврський) рівень вищої освіти. Позивач не завершував навчання за освітньо-професійним ступенем бакалавра, не проходив атестацію та не отримував диплома бакалавра, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, оскільки був відрахований 20.04.2017 року, що означає що позивачем не було завершено перший (бакалаврський) рівень вищої освіти як наступний етап (рівень) освіти. Відтак, оскільки позивач не завершив навчання за освітньо-професійним рівнем бакалавра, його повторне зарахування на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем фаховий молодший бакалавр не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту». Суд критично оцінив покликання відповідача на лист Міносвіти від 03 червня 2024 року №1/9758 «Про особливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти», оскільки такий документ не належить до нормативних актів, а отже має лише рекомендаційний характер для суб`єктів, яким він адресований (керівникам закладів професійної (професійнотехнічної), фахової передвищої та вищої освіти, Міністерству оборони України та ДП «Інфоресурс»), й спірних у цій справі правовідносин не врегульовує. Послідовність здобуття позивачем освіти відповідає положенням частини другої статті 10 Закону України «Про освіту», оскільки позивач здобуває освіт «фаховий молодший бакалавр», який є вищим за раніше здобутий ним рівень кваліфікованого робітника.
Суд першої інстанції вказував на необхідність відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі. Частиною 5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд першої інстанції зазначав, що при вирішенні питання про відшкодування витрат враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Вартість підготовки тексту позовної заяви у межах правничої допомоги складає 5000,00 грн. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі (додатковій угоді) у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, доходить висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. є реальними та підтвердженими. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відмову у їх задоволенні до Державного підприємства «Інфоресурс» суд першої інстанції вважав належним і достатнім способом відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу є стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 5000,00 грн. понесених витрат, оскільки саме цим суб`єктом владних повноважень було порушено права та інтереси позивача. Представником позивача підтверджено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Встановлено, що ОСОБА_1 21.06.2004 року закінчив загальноосвітню школу, зокрема отримав свідоцтво про базову загальну освіту серія НОМЕР_2 .
27.06.2007 року ОСОБА_1 отримав атестат про повну загальну середню освіту серія НОМЕР_3 , виданий Придніпровським професійним ліцеєм м. Дніпропетровська. Також 27.06.2007 року ОСОБА_1 отримав диплом кваліфікованого робітника серія НОМЕР_1 , виданий Придніпровським професійним ліцеєм м. Дніпропетровська. 
Встановлено та не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_1 навчався у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бердянський університет менеджменту і бізнесу» з 01.09.2013 року до 20.04.2017 року за освітньо-професійною програмою підготовки бакалавра на вечірній формі навчання, спеціальність: 6.030601 «Менеджмент»: 1. В 2013 року зарахований на 1 курс заочної форми навчання на основі повної загальної середньої освіти: атестат про повну загальну середню освіту: HP № 30933692, Придніпровський професійний ліцей м. Дніпропетровська, 27.06.2007 року (наказ про зарахування № 140 від 15.08.2013 року); в 2013 року переведений із заочної форми навчання на вечірню (наказ про переведення із заочної форми навчання на вечірню № 29/4 від 14.02.2014 року); в 2014 року переведений на 2 курс заочної форми навчання (наказ про переведення на наступний курс № 127/2 від 27.06.2014 року); в 2015 році переведений на 3 курс заочної форми навчання (наказ про переведення на наступний курс № 131 від 26.06.2015 року); в 2016 році переведений на 4 курс заочної форми навчання (наказ про переведення на наступний курс № 119 від 30.06.2016 року). В 2017 року відрахований у зв`язку з порушенням умов договору про навчання, невиконанням навчального плану (наказ про відрахування № 85 від 20.04.2017 року).
Таким чином, ОСОБА_1 освітньо-кваліфікаційний рівень освіти бакалавра не здобув, відсутній диплом про отримання ним освіти. 
ОСОБА_1 14.08.2025 року зараховано на навчання у Дніпровський фаховий коледж Київського університету культури. Ступень/рівень освіти – фаховий молодший бакалавр, форма здобуття освіти – дена. Фінансування: Контракт, Структурний підрозділ: Дніпровський фаховий коледж Київського університету культури, Спеціальність: B13 Бібліотечна, інформаційна та архівна справа. Дати початку та закінчення навчання: 01.09.2025-30.06.2027. 
02.09.2025 року Дніпровським фаховим коледжем Київського університету культури було сформовано довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти за №718120, в якій вказано відомості, що на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, позивач порушує послідовність поточного здобуття освіти, визначеного частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
10.09.2025 року представник позивача звернувся до Міністерства освіти і науки України та до Державного підприємства «Інфоресурс» із заявами, в яких просив внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти відомостей про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту». Листом директорату фахової передвищої, вищої освіти Міністерства освіти і науки України від 01.10.2025 року № 5/2247-25 ОСОБА_1 надана відповідь щодо порушення послідовності здобуття освіти. Згідно з інформацією, наявною в ЄДЕБО (історія навчання здобувана освіти - додається), встановлено, що він у 2013 - 2017 рр. навчався у ТОВ «Бердянський університет менеджменту і бізнесу» за спеціальністю «Менеджмент» для здобуття освітнього ступеня «бакалавр» (6 рівень НРК) та був відрахований за порушення умов контракту. У серпні 2025 р. позивача зараховано до Дніпровського фахового коледжу Київського університету культури за спеціальністю «Бібліотечна, інформаційна та архівна справа» для здобуття освітньо-професійного ступеня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК). Здобуття освіти на рівні, нижчому ніж рівень попереднього навчання, не вважається послідовним. Саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО у відповідному полі зазначено «Ні, порушує». Враховуючи вищевикладене, повідомлено про відсутність підстав для внесення змін до ЄДЕБО в частині формування відповідної довідки.
Листом Державного підприємства «Інфоресурс» від 17.09.2025 року представника позивача повідомлено, що внесення до Єдиної електронної бази змін стосовно інформації про особу, на підставі якої визначається порушення чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, відноситься до компетенції суб`єктів освітньої діяльності.
Відповідно до частин 1 - 3 ст. 3 Закону України «Про освіту» кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і, визначених Конституцією та законами України. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.
Згідно з ч. 2 ст. 10, ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про освіту» рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти. Метою вищої освіти є здобуття особою високого рівня наукових та/або творчих мистецьких, професійних і загальних компетентностей, необхідних для діяльності за певною спеціальністю чи в певній галузі знань. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Згідно частин 1 - 3 статті 40 Закону України «Про освіту» після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту. Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності. Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти. Галузь знань - гармонізована з Міжнародною стандартною класифікацією освіти широка предметна область освіти і науки, що включає групу споріднених спеціальностей. Освітня (освітньо-професійна, освітньо-наукова чи освітньо-творча) програма - єдиний комплекс освітніх компонентів (навчальних дисциплін, індивідуальних завдань, практик, контрольних заходів тощо), спрямованих на досягнення передбачених такою програмою цілей та результатів навчання, що дає право на отримання визначеної освітньої або освітньої та професійної (професійних) кваліфікації (кваліфікацій). Освітня програма може передбачати єдину спеціалізацію або не передбачати спеціалізації.
Відповідно до частин 1 - 5 ст. 5 Закону України «Про вищу освіту» підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень. Початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування типових спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Другий (магістерський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування задач дослідницького та/або інноваційного характеру у певній галузі професійної діяльності. Третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності розв`язувати комплексні проблеми в галузі професійної та/або дослідницько-інноваційної діяльності. Освітньо-науковий рівень вищої освіти передбачає здобуття особою теоретичних знань, умінь, навичок та інших компетентностей, достатніх для продукування нових ідей, розв`язання комплексних проблем у галузі професійної та/або дослідницько-інноваційної діяльності, оволодіння методологією наукової та педагогічної діяльності, а також проведення власного наукового дослідження, результати якого мають наукову новизну, теоретичне та практичне значення. Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва. Молодший бакалавр - це освітній або освітньо-професійний ступінь, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти і присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньої програми, обсяг якої становить 120 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня молодшого бакалавра на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти. Бакалавр - це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня бакалавра на основі освітнього ступеня молодшого бакалавра або на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти. Магістр - це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою. Обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90-120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми - 120 кредитів ЄКТС. Освітньо-наукова програма магістра обов`язково включає дослідницьку (наукову) компоненту обсягом не менше 30 відсотків. Особа має право здобувати ступінь магістра за умови наявності в неї ступеня бакалавра.
Згідно ст. 7 та ст. 8 вищевказаного Закону, встановлено, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію. Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва. Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України. Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти. Засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством. Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.
Відповідно до вищеприведеного законодавства, ОСОБА_1 має право на освіту, має право здобувати вищу освіту у будь-якій галузі та будь-якої спеціалізації. Встановлено, що ОСОБА_1 має шкільну освіту – отримав атестат про загальну середню освіту та має диплом кваліфікованого робітника, вищої освіти, зокрема за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра або магістра не має. 
Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти ОСОБА_1 навчався у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бердянський університет менеджменту і бізнесу» з 01.09.2013 року до 20.04.2017 року та навчання припинив, освіту не отримав. 
Суд вказує, що не вважається порушенням послідовності здобуття освіти у разі, якщо здобувач освіти буде продовжувати здобуття освіти шляхом поновлення на навчання або переведення з іншого закладу освіти, а попереднє навчання було за таким же рівнем, що й поточне навчання. 
Навчання першого рівня (бакалаврський) ОСОБА_1 не завершив, диплом бакалавра не отримував. Має право на здобуття освіти у тому числі за першим рівнем (бакалавра).
14.08.2025 року ОСОБА_1 був зарахований до навчання у Дніпровський фаховий коледж Київського університету культури. Ступень/рівень освіти – фаховий молодший бакалавр, форма здобуття освіти – дена. Фінансування: Контракт, Структурний підрозділ: Дніпровський фаховий коледж Київського університету культури, Спеціальність: B13 Бібліотечна, інформаційна та архівна справа. Дати початку та закінчення навчання: 01.09.2025-30.06.2027, що є здобуттям ним вищої освіти.
Суд зазначає, що у довідці про здобувача освіти, у графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою стаття 10 Закону України «Про освіту» не вірно зазначено «Ні, порушує», оскільки ОСОБА_1 почав здобувати освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший бакалавр». Відсутнє повторне навчання позивача чи здобуття ним другої вищої освіти. 
Статтею 74 Закону України «Про освіту» встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти. Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти). Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових. Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом. Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази. Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Відповідно до п. 5 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 року № 620, технічний адміністратор ЄДЕБО забезпечує, зокрема: функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення та веб-сайту з інформаційно-пошуковою системою доступу до відкритих даних, що містяться в ЄДЕБО; структурну систематизацію даних, що містяться в ЄДЕБО, відповідно до державних та/або галузевих класифікаторів; взаємодію ЄДЕБО з іншими автоматизованими системами, інформаційними ресурсами та державними реєстрами у випадках та у порядку, визначених законодавством; оброблення, ведення обліку та зберігання в ЄДЕБО замовлень, поданих суб`єктами освітньої діяльності в електронній формі, на формування інформації, що відтворюється в документах про освіту, студентських (учнівських) квитках державного зразка, в порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; оброблення в ЄДЕБО інформації про прийом, відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої та освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти; внесення та верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначена відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО; виконання інших заходів із забезпечення функціонування ЄДЕБО у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.
Відповідно до вищевказаного Положення, суб`єкти освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері фахової передвищої, вищої освіти, освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти: вносять до ЄДЕБО та підтримують в повному, актуальному та достовірному стані інформацію за переліком, визначеним у пунктах 6-9 розділу III цього Положення (крім інформації про сертифікати зовнішнього незалежного оцінювання, результати зовнішнього незалежного оцінювання, участь у вступних кампаніях до закладів освіти (коли, до яких закладів освіти, на які професії, спеціальності, спеціалізації, рівні, форми навчання особа подавала заяви в електронній формі) та інформації, зазначеної в підпункті 6 пункту 6) для таких суб`єктів освітньої діяльності. Інформація вноситься до ЄДЕБО користувачами ЄДЕБО протягом п`яти робочих днів з моменту її створення або отримання, якщо інший строк не встановлений законодавством. 
Питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності. 
Інформація у Єдиній державній електронній базі з питань освіти повинна бути достовірна, вірна, точна. 
Суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення керується правовими позиціями Верховного Суду, зокрема висловленими у постановах від 29.10.2025 року у справі №200/5372/24, від 07.11.2025 року у справі №160/31314/24, від 12.11.2025 року у справі №620/16629/24, від 26.11.2025 року №160/29658/24, від 15.01.2026 року у справі № 300/2794/25 від 03.03.2026 року у справі №340/7912/24, від 20.05.2026 року у справі № 280/9417/24.
Переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду у частині розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі задоволення позову повністю або частково. Суд повинен враховувати понесені стороною судові витрати під час розгляду позову. 
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно частин 1 – 3 ст. 132, частин 1 – 5 ст. 134 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У якості доказу понесених витрат на правничу допомогу, надано копію договору-доручення про надання правової допомоги від 09.09.2025 року, укладеного з адвокатом Івановим О.А.
Надано акт від 18.09.2025 року приймання-передач наданої правової допомоги по договору-доручення про надання правової допомоги. Згідно акту, адвокатом Івановим О.А. надано ОСОБА_1 послуги правової допомоги зокрема надання усних консультацій, аналіз судової практики, складання та направлення адвокатського запиту, складання та направлення позовної заяви, що загалом оцінено у 10000,00 грн. 
Надано довідку про оплату юридичних послуг. 
Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Витрати на правову допомогу, отриману стороною по справі – не суб`єктом владних повноважень, підлягають розподілу разом з всіма витратами за правилами загального відшкодування понесених судових витрат.
Нормами КАС України визначено, що витратами на професійну правничу допомогу є витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, витрати понесені стороною як оплата на правничу допомогу адвоката, в тому гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, оплата за підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, оплата вартості послуг помічника адвоката, сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивач на виконання вимог ст. 134 КАС України повинен надати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, наявний акт прийому-передачі виконаних робіт не вказує скільки часу адвокатом була витрачено на надання правової допомоги позивачу та які спеціальні уміння застосовано. 
Встановлено, що адвокатом Івановим О.А., діючою від імені ОСОБА_1 згідно ордеру, було підготовлено та подано до суду позов з додатками.
Нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. 
Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. «Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах». Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. не є співмірними. Правнича допомога від адвоката виразилась у поданні позовної заяви. У суді першої інстанції розгляд позову здійснювався у порядку спрощеного провадження, без судових засідань та участі представників сторін. 
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Суд першої інстанції вірно визначив необхідність відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу та стягнену за рахунок бюджетних асигнувань відповідача – Міністерства освіти і науки України на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, доведеності, доцільності надання послуг та затраченого адвокатом часу, кошти у розмірі 5000,00 грн., що є витратами на правничу допомогу (підготовка, складання позовної заяви), які у зв`язку з частковим задоволення вимог позивача, підлягають відшкодуванню і таке стягнення слід проводити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, протиправність дій якого встановлено під час розгляду справи. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року в справі №160/29746/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова