Справа № 444/2585/25
Провадження № 2/444/175/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Ясиновський Р. Б.
секретар судового засідання Стець М.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики у сумі 389 978.40 грн, -

В С Т А Н О В И В : 

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь, суму боргу за Договором позики у сумі 389 978.40 грн., а також судові витрати в розмірі суми сплаченого судового збору 3 899.78 грн.
В обгрунтування своїх вимог покликається на наступне.
Вказує, що 26.07.2023 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усну угоду позики, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав у якості позики грощові кошти в сумі 389 978.40 грн. які відповідач зобов`зався повернути до 10 січня 2025 року. 
На виконання умов вказаного вище договору позивачем здійснено наступні платежі: 26.07.2023 року платіжною квітанцією ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 133 050 грн.; - 25.10.2023 року платіжною квітанцією ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 60 302 грн.; - 02.12.2023 року платіжною квітанцією ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 12 050 грн.; - 25.01.2024 року латіжною квітанцією ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 30 050 грн.; - 14.02.2024 року платіжною квітанцією ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 39 050 грн.; - 10.02.2024 року платіжною квітанцією ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 8 040 грн.; - 23.02.2024 року платіжною квітанцією ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 150 050 грн.; - 30.03.2024 року платіжною квітанцією ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 16 050 грн.; - 12.04.2024 року платіжною квітанцією ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 1 035.18 грн.;
Всього за період з 26.07.2023 року по 12.04.2024 року на рахунок відповідача позивачем перераховано 389 978.40 грн. на виконання усної угоди. 
У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики не виконав і суму боргу в обумовлений у договорі строк позивачу не повернув. 
На телефонні дзвінки не відповідає, ухиляється від зустрічей. 
Зазначає, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. 
За приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 
За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій сумі, яка визначена договором позики. 

Представник позивача в судове засідання не прибув, звернувся до суду з клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутності. Позов підтримує у повному обсязі.
Відповідач до суду повторно не прибув, подав клопотання про відклання судового розгляду. Разом з тим, враховуючи, що це друга поспіль неявка відповідача в судове засідання, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для відкладення судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
З позовної заяви вбачається, що розмір позики становить 389 978,40 грн.
Станом на звернення позивача з позовом до суду, неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 17 грн.
Тобто, усна форма договору позики допускається до 170 грн.
В даному випадку, як вбачається із наданих суду доказів, жодного письмового договору позики між сторонами не укладалося.
Натомість на підтвердження своїх вимог позивач надав суду копії квитанцій у кількості 8 штук на загальну суму 381 938,18 грн.
Разом з тим, вимога про стягнення є - 389 978.40 грн.
Суд зазначає, що у всіх восьми квитанціях у графі призначення платежу зазначено про переках власних коштів. Таке призначення жодним чином не вказує, що гроші передавалися саме в борг і мають бути повернуті.
Лист-претензія жодним чином не підтверджує про укладення договору позики. 
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, 

УХВАЛИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики у сумі 389 978.40 грн - відмовити.
Копію рішення направити учасникам справи для відома.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 

Повний текст рішення виготовлено 18.05.2026 року.

Суддя:      Ясиновський Р. Б.