ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2026 р. Справа № 910/13071/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Крижного О.М.
суддів: Гаврилюка О.М. 
Ткаченка Б.О. 

секретар судового засідання: Нечасний О.Л.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання 
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 
у справі № 910/13071/25 (суддя Пукшин Л.Г.)
за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг"
2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалфарма"
3) ОСОБА_1 
про стягнення 1 040 548,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг" (відповідач-1); Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалфарма" (відповідач-2); ОСОБА_1 (відповідач-3); ОСОБА_2 (далі - відповідач-4) про стягнення 235 354, 18 грн.
Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" подало до Господарського суду міста Києва заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідачів -1, -2, -3 солідарно 1 040 548, 00, з яких: 950 046, 68 грн. - залишок простроченого кредиту, 90 501, 72 - залишок прострочених відсотків.
Ухвалою Господарського суду міста Києві від 20.11.2025 прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про збільшення позовних вимог, позовну заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" в частині вимог до ОСОБА_2 (відповідача - 4) про стягнення 235 354, 18 грн, залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 в частині залишення без розгляду позовної заяви Банку та закрито провадження в частині вимог до ОСОБА_2 на підставі пункту частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі № 910/13071/25 позовні вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалформа"; ОСОБА_1 про стягнення 1 040 548,40 грн. задоволено повністю. 
Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг", Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалформа" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" заборгованість за основним боргом (кредитом) у розмірі 950 046 грн 68 коп., проценти за користування кредитом у розмірі 90 501 грн 72 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг" на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" витрати по сплаті судового збору у розмірі 4162 грн 19 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалфарма" на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 162 грн 19 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 162 грн 19 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №120525-К від 12.05.2025 щодо здійснення кредитних платежів у строки, встановлені Графіком погашення заборгованості, тому 04.07.2025 на адреси боржника та поручителів було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості №17-9053, в якій банк вимагав від відповідачів негайного виконання умов кредитного договору та сплати простроченої заборгованості. Повідомлено, що у разі невиконання вами цієї вимоги у 5-ти денний строк, банком вживатимуться заходи щодо примусового стягнення боргу за кредитним договором з позичальника та поручителів, в тому числі, банк буде вимушений у порядку та спосіб визначений договором ініціювати процес визнання строку повернення кредиту таким, що настав. Вимога залишена відповідачами без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.
Судом встановлено, що 03.11.2025 банком було направлено на адреси боржника та поручителів вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №120525-К (Індивідуальна частина) від 12.05.2025, у якій позивач повідомив, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань з погашення кредиту, дату погашення кредиту встановлено 11.11.2025 та вимагав в строк до 11.11.2025 (включно) повернути кредит, сплатити проценти за його використання, виконати інші зобов`язання за цим кредитним договором.
Оскільки зазначена вимога боржником та поручителями виконана не була, а розмір заборгованості станом на 13.11.2025 склав 1 040 548, 00, з яких: 950 046, 68 грн. - залишок простроченого кредиту, 90 501, 72 - залишок прострочених відсотків, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню про стягнення заборгованості солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг" (боржника) та поручителів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалфарма" (договір поруки №120525-П/3 від 12.05.2025), ОСОБА_1 (договір поруки №120525-П/1 від 12.05.2025).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги. 
Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 і ухвалити нове, яким в задоволенні позову Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу. 
Апелянт зазначає, що звернення позивача з позовом до суду є передчасним, оскільки з урахуванням визначення строків погашення кредиту, що є істотною умовою Кредитного договору, ТОВ "Хайпер Торг" зобов`язане погасити кредит у сумі 950 046 грн. 68 коп. із відсотками за час користування кредитом перед АТ "Банк Кредит Дніпро" впродовж, але не пізніше 05.02.2026. Передумови ж, які надавали би право Банку визнати іншу дату погашення всього боргу за Кредитним договором чи його частини, не настали та на них Позивач у своїй позовній заяві не посилається.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення не враховано, що всі копії виписок по особовому рахунку за період з 12.05.2025 по 31.07.2025 та за період з 12.05.2025 по 13.11.2025 не підписані взагалі будь-яким чином; розрахунок заборгованості станом на 31.07.2025, так і розрахунок заборгованості станом на 13.11.2025 за Кредитним договором № 120525-К від 12.05.2025 підписано Директором департаменту обліку та контролю банківських операцій О.О. Стрехо, в підтвердження повноважень якого Банк не надає будь-яких доказів, тоді як єдиною особою, хто може діяти в порядку самопредставництва АТ "Банк Кредит Дніпро" є Керівник Банку - Панов Сергій Миколайович, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що міститься в матеріалах судової справи.
Апелянт вказує, що в частині доказів, якими Позивач мотивує свій позов, вважає, як наслідок, АТ "Банк Кредит Дніпро" не довело доказами обставин, викладених в своїй позовній заяві, тоді як суд першої інстанції помилково вважав додатки позивача доказами.
Апелянт вказує, Господарський суд міста Києва розглянув справу № 910/13071/25 у порядку спрощеного позовного провадження справу, тоді як така справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, на думку апелянта, таке порушення судом першої інстанції норм процесуального права є самостійною і обов`язковою підставою для скасування рішення від 19.03.2026 на підставі п. 7 ч. 3 ст. 277 ГПК України.
Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано часткову оплату заборгованості у розмірі 25000,00 грн Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобалфарма".
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. Представник Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. 
Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.
12.05.2025 між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг" (далі - клієнт) було укладено кредитний договір №120525-К (кредитний договір), який складається з публічної частини договору, якою є Загальні умови здійснення кредитних та документарних операцій для клієнтів малого та мікро бізнесу АТ "Банк Кредит Дніпро" із змінами і доповненнями, затверджені банком та розміщені на офіційному сайті банку www.creditdnepr.com.ua (далі - Загальні умови), та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір (далі - Індивідуальний договір).
Підписанням цього Індивідуального договору Клієнт підтверджує, що:
- він акцептував Загальні умови і згоден з усіма положеннями Загальних умов в повному обсязі, зокрема щодо умов надання всіх Банківських послуг, в тому числі тих, що можуть бути надані йому в майбутньому (з урахуванням всіх змін та доповнень);
- умови договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення терміни, що використовуються в цьому Індивідуальному договорі, вживаються в значеннях, наведених в Загальних умовах. Інші умови, які не визначені в цьому Індивідуальному договорі, зазначені в Загальних умовах та є обов`язковими для Сторін.
Пунктом 1.1. договору визначено, що на умовах договору, який складається з цього Індивідуального договору та Загальних умов, банк надає грошові кошти (кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі, передбачені договором. 
За змістом пункту 2.1.1. договору цільове використання кредиту, а саме для погашення заборгованості (простроченого основного боргу) за договором про надання овердрафту №270324-О (Індивідуальна частина) від 27.03.2024 р., що укладений між банком та клієнтом. 
У пункті 2.1.2. договору визначено, що загальна сума кредиту становить 950 046, 68 грн. 
Кінцева дата - 05.02.2026, якщо інша дата не встановлена відповідно до умов договору. 
Пунктом 2.1.3.1. договору визначено, що процентна ставка є фіксованою і встановлюється у розмірі 19,0 % річних. 
Відповідно до пункту 2.1.3.2. договору підвищена процентна ставка встановлюється у розмірі процентної ставки, збільшеної на 2 (два) процентних пункти річних, у разі порушення клієнтом: 
- зобов`язань щодо надання звітних документів, та/або
- будь-якої з фінансових ковенант.
У разі наявності декількох порушень одночасно, максимальний розмір підвищеної процентної ставки не повинен перевищувати розмір процентної ставки, що нараховується на строкову заборгованість на момент встановлення першого порушення, збільшеної на 2 (два) процентних пункти річних. 
Пунктом 2.1.3.3. договору передбачено, що проценти нараховуються щомісячно у валюті Кредиту. Проценти сплачуються з 01 по 10 число місяця, наступного за місяцем нарахування, а в місяці остаточного погашення заборгованості за кредитом - не пізніше дати остаточного погашення кредиту. 
Пунктом 2.2.1.договру визначено, що кредит надається одним траншем. 
Сума кредиту у день його надання зараховується банком безготівково на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_1 у банку та перераховується банком шляхом договірного списання на рахунок № НОМЕР_2 для розрахунків відповідно до цільового використання кредиту. 
Договором встановлено наступний порядок погашення заборгованості: 2.3.1. строк погашення кредиту встановлюється графіком погашення кредиту (далі - графік), що визначений Додатком №1 до цього Індивідуального договору, якщо інший термін повернення кредиту не встановлений відповідно до умов договору. 
- 2.3.2. Кредит, нараховані проценти, комісії та інші платежі за договором сплачуються на рахунок погашення НОМЕР_3 3 клієнтом самостійно або шляхом здійснення банком дебетового переказу у порядку, визначеному договором. 
- 2.4.1. Якщо клієнт своєчасно не поверне всю суму кредиту або частину кредиту у терміни/строки, встановлені договором, він зобов`язаний сплатити банку проценти за порушення грошового зобов`язання (згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) в розмірі процентної ставки, збільшеної на 2 процентних пункти річних.
У разі одночасного існування підстав для застосування підвищеної процентної ставки та наявності прострочення щодо повернення загальної суми кредиту застосовуються тільки проценти за порушення грошового зобов`язання (згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 2.5.2. договору банк має право припинити надання кредиту та/або визнати дату погашення основного боргу (кінцеву дату) або частини основного боргу такою, що настала, направивши клієнту відповідну письмову вимогу, у разі настання будь-якої події, що має значний негативний вплив, а клієнт зобов`язується повернути банку суму основного боргу в повному обсязі (або в розмірі, вказаній у вимозі), сплатити плату (проценти, комісії), повністю виконати інші зобов`язання за договором, в тому числі сплатити пені, штрафи, проценти за порушення грошового зобов`язання, якщо такі були нараховані згідно з договором, в дату, зазначену у вимозі банку.
Умовами Графіку погашення заборгованості (Додаток №1) погоджено погашення кредиту щомісячно рівними частинами по 105 560, 74 грн з 05.06.2025 по 05.02.2026.
Як встановлено судом, на виконання умов договору, банк надав клієнту кредит шляхом перерахування 13.05.2025 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЙПЕР ТОРГ" 950 046, 68 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 12.05.2025 по 31.07.2025.
З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" було укладено договори поруки, зокрема: з Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛФАРМА" укладено договір поруки №120525-П/3 від 12.05.2025, з ОСОБА_1 укладено договір поруки №120525-П/1 від 12.05.2025, які за умовами та пунктами є аналогічними (далі разом - договори поруки).
У договорах поруки визначені наступні терміни: боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг", ідентифікаційний код юридичної особи 44512590;
основний договір - кредитний договір (індивідуальна частина) № 120525-К від 12.05.2025 та загальні умови здійснення кредитних та документарних операцій для клієнтів малого та мікро бізнесу АТ "Банк Кредит Дніпро" (публічна частина), які разом складають єдиний договір, укладений між банком та боржником, разом із додатками та додатковими угодами до такого договору, в тому числі тими, що будуть укладені в майбутньому;
основне зобов`язання 1 - зобов`язання із повернення суми кредиту, наданого за основним договором, а саме 950 046, 68 грн;
основне зобов`язання 2 - зобов`язання із сплати суми процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках основного договору.
За умовами пункту 1.1. договорів поруки поручитель поручається перед банком за виконання боржником основного зобов`язання 1 та основного зобов`язання 2 за основним договором, а саме за кожне з цих основних зобов`язань окремо. 
У пункті 1.2. договорів поруки передбачено, що порукою, яка надається згідно з цим договором, забезпечуються усі існуючі та майбутні грошові зобов`язання боржника, що становлять основні зобов`язання, термін виконання яких настав або настане у майбутньому. Зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору, не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін до цього договору.
Пунктом 1.3. договорів поруки передбачено, що згідно з цим договором поручитель також поручається за виконання боржником обов`язків щодо повернення суми в розмірі основного зобов`язання 1 згідно з відповідним рішенням суду, якщо основний договір буде визнаний недійсним у судовому порядку.
Відповідно до пункту 1.4. договорів поруки відповідальність поручителя і боржника щодо виконання основних зобов`язань є солідарною. 
Згідно з пунктом 1.5. договорів поруки поручитель надає свою згоду та погоджується з тим, що у разі зміни розміру будь-якого основного зобов`язання та/або строку основного договору, в тому числі внаслідок новації зобов`язання, цей договір та порука за цим договором будуть діяти до повного виконання всіх основних зобов`язань без необхідності попереднього чи наступного погодження із поручителем зазначених змін та/або укладання додаткової угоди до цього договору. 
Пунктом 1.6. договорів поруки передбачено, що у випадку заміни боржника за основним договором, зокрема, у разі смерті боржника-фізичної особи або реорганізації боржника-юридичної особи, та переходу прав та обов`язків боржника за основним договором до його спадкоємців та/або правонаступників, а також у випадку переведення боргу за основним договором на нового боржника, покладення боржником виконання обов`язків за основним договором на іншу особу, порука, надана за цим договором, залишається дійсною. Поручитель надає свою згоду на те, що порукою за цим договором забезпечується виконання обов`язку будь-якого боржника, який прийняв на себе зобов`язання за основним договором. У випадку множинності боржників, які прийняли на себе зобов`язання за основним договором у відповідних частинах, порукою забезпечується в повному обсязі виконання зобов`язання кожного з нових боржників. Зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору, не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін до цього договору.
За змістом пункту 1.7. договорів поруки поручитель підтверджує, що він ознайомлений зі змістом основного договору, зокрема із сумою основного зобов`язання, розміром плати (процентів, комісій тощо), штрафних санкцій та інших платежів за основним договором, із термінами та строками виконання зобов`язань та іншими умовами, і заперечень щодо умов основного договору не має.
Відповідно до пункту 1.8. договорів поруки достатнім і належним документом, що підтверджує наявність і розмір заборгованості боржника перед банком, є довідка банка із розрахунком заборгованості за основним договором. 
Пунктом 1.9. договорів поруки встановлено, що причини невиконання боржником будь-якого основного зобов`язання ніяким чином не впливають на виконання поручителем зобов`язань за цим договором. 
Згідно з пунктом 1.10. договорів поруки, що поручитель поручається за основне зобов`язання 1 та основне зобов`язання 2 окремо. 
Якщо одне із основних зобов`язань буде визнане недійсним, або якщо щодо одного із основних зобов`язань порука припиниться, порука щодо іншого основного зобов`язання залишається чинною. 
Банк має право у разі порушення боржником будь-якого основного зобов`язання за основним договором або невиконання боржником зобов`язання, встановленого рішенням суду щодо визнання основного договору недійсним, звернутися до поручителя з вимогою про виконання таких зобов`язань, а поручитель зобов`язується виконати їх за боржника у порядку та строки, зазначені у вказаній вимозі (пунктом 2.1. договорів поруки).
У випадку невиконання поручителем вимоги банка у вказаний строк (термін), заборгованість поручителя за цим договором вважається простроченою з наступного робочого дня після закінчення зазначеного строку (настання зазначеного терміну) (пунктом 2.2. договорів поруки).
Пунктом 2.5. договорів поруки передбачено, що за цим договором не передбачається винагорода поручителю за надання поруки. 
Пунктом 3.1. договору поруки передбачено, що сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк, протягом якого банк має право пред`явити вимоги до поручителя, становить 6 років з дати укладення цього договору. 
Пунктом 7.1. договору поруки передбачено, якщо у випадку пред`явлення банком вимоги поручитель не виконає будь-яке основне зобов`язання в терміни (строки), встановлені у зазначеній вимозі, банк має право вимагати, а поручитель зобов`язаний сплатити банку проценти за порушення грошового зобов`язання (як спеціальний вид відповідальності згідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) в розмірі процентної ставки, встановленої основним договором збільшеної на 2 (два) процентних пункти від простроченої заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості. Проценти за порушення грошового зобов`язання підлягають сплаті поручителем у гривні на рахунок, вказаний у відповідній вимозі банку. Проценти за порушення грошового зобов`язання як спеціального виду відповідальності сплачуються на підставі письмової вимоги банку, що направляється поручителю в один із способів, передбачених розділом "Порядок надання сторонами письмових повідомлень". 
Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками (у разі якщо вони використовуються сторонами) і діє протягом строку дії поруки, зазначеного в п. 3.1 цього договору, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договорами (пункт 8.1. договорів поруки).
Позичальник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо здійснення кредитних платежів у строки, встановлені Графіком погашення заборгованості, 04.07.2025 на адреси боржника та поручителів було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості №17-9053, в якій банк вимагав від відповідачів негайного виконання умов кредитного договору та сплати простроченої заборгованості. Повідомлено, що у разі невиконання вами цієї вимоги у 5-ти денний строк, банком вживатимуться заходи щодо примусового стягнення боргу за кредитним договором з позичальника та поручителів, в тому числі, банк буде вимушений у порядку та спосіб визначений договором ініціювати процес визнання строку повернення кредиту таким, що настав.
03.11.2025 банком було направлено на адреси боржника та поручителів вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №120525-К (Індивідуальна частина) від 12.05.2025, у якій позивач повідомив, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань з погашення кредиту, дату погашення кредиту встановлено 11.11.2025 та вимагав в строк до 11.11.2025 (включно) повернути кредит, сплатити проценти за його використання, виконати інші зобов`язання за цим кредитним договором.
Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" з урахуванням прийнятої судом першої інстанції заяви про збільшення позовних вимог заявив про стягнення з відповідачів -1 боржника), -2 (поручителя), -3 (поручителя) солідарно 1 040 548, 00, з яких: 950 046, 68 грн. - залишок простроченого кредиту, 90 501, 72 - залишок прострочених відсотків.
Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився / не погодився з висновками суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції мало місце порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором №120525-К від 12.05.2025 щодо здійснення кредитних платежів у строки, встановлені Графіком погашення заборгованості, тому Банк 04.07.2025 направив на адреси боржника та поручителів вимогу про погашення простроченої заборгованості №17-9053, в якій банк вимагав від відповідачів негайного виконання умов кредитного договору та сплати простроченої заборгованості. Повідомлено, що у разі невиконання вами цієї вимоги у 5-ти денний строк, банком вживатимуться заходи щодо примусового стягнення боргу за кредитним договором з позичальника та поручителів, в тому числі, банк буде вимушений у порядку та спосіб визначений договором ініціювати процес визнання строку повернення кредиту таким, що настав. Дана вимога залишена відповідачами без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Як правильно встановлено судом першої інстанції 03.11.2025 банком було направлено на адреси боржника та поручителів вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №120525-К (Індивідуальна частина) від 12.05.2025, у якій позивач повідомив, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань з погашення кредиту, дату погашення кредиту встановлено 11.11.2025 та вимагав в строк до 11.11.2025 (включно) повернути кредит, сплатити проценти за його використання, виконати інші зобов`язання за цим кредитним договором.
Враховуючи, що вимога боржником та поручителями виконана не була, а розмір заборгованості станом на 13.11.2025 склав 1 040 548, 00, з яких: 950 046, 68 грн. - залишок простроченого кредиту, 90 501, 72 - залишок прострочених відсотків, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню про стягнення заборгованості солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг" (боржника) та поручителів: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛФАРМА" (договір поруки №120525-П/3 від 12.05.2025), ОСОБА_1 (договір поруки №120525-П/1 від 12.05.2025).
Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.
Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апелянта, що позов до суду є передчасним, оскільки з урахуванням визначення строків погашення кредиту, що є істотною умовою Кредитного договору, ТОВ "Хайпер Тор" зобов`язане погасити кредит у сумі 950 046 грн. 68 коп. із відсотками за час користування кредитом перед АТ "Банк Кредит Дніпро" впродовж, але не пізніше 05.02.2026. Передумови ж, які надавали би право Банку визнати іншу дату погашення всього боргу за Кредитним договором чи його частини, не настали та на них Позивач у своїй позовній заяві не посилається.
Так, Відповідно до п. 2.5.2. договору банк має право припинити надання кредиту та/або визнати дату погашення основного боргу (кінцеву дату) або частини основного боргу такою, що настала, направивши клієнту відповідну письмову вимогу, у разі настання будь-якої події, що має значний негативний вплив, а клієнт зобов`язується повернути банку суму основного боргу в повному обсязі (або в розмірі, вказаній у вимозі), сплатити плату (проценти, комісії), повністю виконати інші зобов`язання за договором, в тому числі сплатити пені, штрафи, проценти за порушення грошового зобов`язання, якщо такі були нараховані згідно з договором, в дату, зазначену у вимозі банку.
Умовами Графіку погашення заборгованості (Додаток №1) погоджено погашення кредиту щомісячно рівними частинами по 105 560, 74 грн з 05.06.2025 по 05.02.2026.
Враховуючи, що мало місце порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором №120525-К від 12.05.2025 щодо здійснення кредитних платежів у строки, встановлені Графіком погашення заборгованості, Банк 04.07.2025 направив на адреси боржника та поручителів вимогу про погашення простроченої заборгованості №17-9053, в якій банк вимагав від відповідачів негайного виконання умов кредитного договору та сплати простроченої заборгованості. Повідомлено, що у разі невиконання вами цієї вимоги у 5-ти денний строк, банком вживатимуться заходи щодо примусового стягнення боргу за кредитним договором з позичальника та поручителів, в тому числі, банк буде вимушений у порядку та спосіб визначений договором ініціювати процес визнання строку повернення кредиту таким, що настав. Дана вимога залишена відповідачами без задоволення.
03.11.2025 банком було направлено на адреси боржника та поручителів вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №120525-К (Індивідуальна частина) від 12.05.2025, у якій позивач повідомив, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань з погашення кредиту, дату погашення кредиту встановлено 11.11.2025 та вимагав в строк до 11.11.2025 (включно) повернути кредит, сплатити проценти за його використання, виконати інші зобов`язання за цим кредитним договором.
Щодо доводів апелянта про те, що копії виписок по особовому рахунку за період з 12.05.2025 по 31.07.2025 та за період з 12.05.2025 по 13.11.2025 не підписані взагалі будь-яким чином, суд зазначає, що докази у справі додані позивачем до суду через систему "Електронний суд", яка передбачає посвідчення таких доказів електронно-цифровим підписом уповноваженої особи (відповідні докази також подані до суду). 
Щодо підписання розрахунку заборгованості станом на 31.07.2025, так і розрахунок заборгованості станом на 13.11.2025 за Кредитним договором № 120525-К від 12.05.2025 підписано Директором департаменту обліку та контролю банківських операцій О.О. Стрехо, а не керівником Банку - Пановим Сергієм Миколайовичем, апеляційний господарський суд зазначає, що здійснення розрахунку посадовою особою не є тотожним здійсненню представництва особи (банку) у суді (подання позову, участь у судових засіданнях). 
Апеляційний господарський суд зазначає, що заяву про збільшення розміру позовних вимог та додані докази подано з дотриманням статей 46, 80 Господарського процесуального кодексу України. 
Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апелянта про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з тим, що судом розглянуто позов у порядку спрощеного провадження. 
Так, згідно з частинами 1, 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Пунктами 1, 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відкриваючи провадження у цій справі, місцевим господарським судом ураховано, що предметом позову є стягнення суми, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також взято до уваги підстави виникнення спору у справі та категорію і складність справи, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Натомість, апелянтом в апеляційній скарзі протилежного не доведено.
Аналогічні висновки вказані у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2020 у справі № 910/7204/19. 
Щодо подання апелянтом доказів часткової оплати заборгованості у розмірі 25000,00 грн суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.
Суду не доведено поважних причин неподання доказу до суду першої інстанції, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження прийняти такий доказ до розгляду. Відповідно докази часткової оплати не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що належним способом захисту прав боржника у даному випадку може бути, зокрема, звернення до суду першої інстанції з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині сплаченої заборгованості у розмірі 25000,00 грн. або ж врахування зазначених коштів при виконанні рішення суду тощо. 
Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.
Суд констатує право сторони на звернення до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції. У межах розгляду апеляційної скарги встановлено, що права відповідача-3 порушені не були.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання згідно зі статей 11, 509 Цивільного кодексу України виникають, зокрема, з договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 626, частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 вказаного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За умовами статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З урахуванням розглядуваних відносин, інші аргументи сторін по справі стосуються викладених та проаналізованих у рішенні обставин та доводів сторін, розширюють та доповнюють їх, не змінюючи сутність правовідносин та їх оцінку, надану судом, і, відповідно, не потребують окремої оцінки.
Апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що місцевий господарський суд правильно встановив, що мало місце порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором №120525-К від 12.05.2025 щодо здійснення кредитних платежів у строки, встановлені Графіком погашення заборгованості, тому Банк 04.07.2025 направив на адреси боржника та поручителів вимогу про погашення простроченої заборгованості №17-9053, в якій банк вимагав від відповідачів негайного виконання умов кредитного договору та сплати простроченої заборгованості. Повідомлено, що у разі невиконання вами цієї вимоги у 5-ти денний строк, банком вживатимуться заходи щодо примусового стягнення боргу за кредитним договором з позичальника та поручителів, в тому числі, банк буде вимушений у порядку та спосіб визначений договором ініціювати процес визнання строку повернення кредиту таким, що настав. Дана вимога залишена відповідачами без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 03.11.2025 банком було направлено на адреси боржника та поручителів вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №120525-К (Індивідуальна частина) від 12.05.2025, у якій позивач повідомив, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань з погашення кредиту, дату погашення кредиту встановлено 11.11.2025 та вимагав в строк до 11.11.2025 (включно) повернути кредит, сплатити проценти за його використання, виконати інші зобов`язання за цим кредитним договором.
Апеляційний господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайпер Торг" (боржника) та поручителів: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛФАРМА" (договір поруки №120525-П/3 від 12.05.2025), ОСОБА_1 (договір поруки №120525-П/1 від 12.05.2025) заборгованості у розмірі 1 040 548, 00, з яких: 950 046, 68 грн. - залишок простроченого кредиту, 90 501, 72 - залишок прострочених відсотків.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг - без задоволення. 
Судові витрати
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 - залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 - залишити без змін. 
3.Судовий збір, сплачений ОСОБА_1  за подання апеляційної скарги, покласти на ОСОБА_1 .
4. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена - 01.07.2026. 

Головуючий суддя О.М. Крижний 

Судді О.М. Гаврилюк

Б.О. Ткаченко