Справа №740/6367/25
2/760/11615/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
18 травня 2026 року в місті Києві 
Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді Фіцай О.Л.
за участю секретаря  Скомаровській О.О.
розглянув у судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2025 року представник АТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що Відповідач порушила умови кредитного договору № 2001367754101 від 07.08.2019 року, не повернула суму кредиту та не сплатила нараховані відсотки за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 03.07.2025 за нею рахується заборгованість в загальному розмірі 31 067,83 гривень.
На момент подачі позову заборгованість не погашена, а тому Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в судовому порядку.
20.01.2026р. протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Фіцай О.Л.
06.03.2026р. ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання, призначене на 18.05.2026р., представник Позивача не з`явився, просив слухати у справу у його відсутність. 
Відповідач до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність Сторін із постановленням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.
У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).
З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем укладено кредитний договір 
№ 2001367754101 від 07.08.2019р., згідно умов якого Відповідач отримала кредитні кошти на умовах платності та строковості. 
З матеріалів справи убачається, що Відповідач підписав заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту, ознайомлена із Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ».
З наданих суду матеріалів вбачається, що Відповідач отримала кредитні кошти та користувалась ними.
Отже, з укладенням кредитного договору, отримання та використання кредитних коштів за Відповідачем відповідно виник обов`язок повернути Позивачу кредит та сплатити відсотки за його користування у строки та в розмірах чітко встановлених умовами Договору.
Проте, з наданих суду доказів вбачається, що всупереч вимогам кредитного договору, Відповідач не виконувала своєчасно взяті на себе договірні зобов`язання, а саме не здійснювала щомісячне погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 03.07.2025 року за нею рахується заборгованість в загальному розмірі 31 067,83 грн., з яких: 
-19929,43 грн. - заборгованість за кредитом;
-11138,40 грн. - заборгованість за процентами;
У зв`язку з невиконанням умов договору Позивачем на адресу Відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) від 04.07.2025 року, однак у наданий строк заборгованість Відповідачем погашена не була.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. 
Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (частина перша статті 627 ЦК України)
Частиною першою статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Враховуючи, що між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитні договори, умови якого Позивачем були виконані шляхом надання Відповідачу кредитних коштів, та Відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість, нараховану станом на 03.07.2025 у розмірі 31 067,83 гривень.
З урахуванням задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з Відповідача на користь Позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 
Керуючись ст. ст. 3, 6, 203, 525, 526, 626, 627, 628, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:
1.Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 31 067,83 гривень.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» компенсацію понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розмірі суми судового збору 2422,40 гривень.
3. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
4. Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ: 14282829, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.Л.Фіцай