Справа № 727/2900/26 
Провадження № 2/727/1510/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючої судді Чебан В.М.
при секретарі Бружа-Гуцалюк В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє його представник – адвокат Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє його представник – адвокат Усенко М.І., звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29.11.2023 року між первісним кредитором - ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №101982992, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн.
Представник позивача зазначає, що вищевказаний Кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом використання відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були перераховані на вказаний нею у зазначеному Договорі картковий рахунок.
Вказує, що 26.04.2024 року між первісним кредитором - ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №107-МЛ/Т, відповідно до змісту якого до позивача перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, представник позивача зазначає, що станом на день звернення до суду заборгованість за вищевказаним Кредитним договором становить 25759,30 грн., з яких: 6300,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 18129,30 грн. – заборгованість за процентами та 1330,00 грн. – заборгованість за комісією.
На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє його представник – адвокат Усенко М.І., просить суд стягнути з відповідачки  ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року у розмірі 25759,30 грн., з яких: 6300,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 18129,30 грн. – заборгованість за процентами та 1330,00 грн. – заборгованість за комісією, а також стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2622,40 грн. та понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2026 року було відкрито спрощене провадження у справі №727/2900/26 за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє його представник – адвокат Усенко М.І., до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; призначено судове засідання на 02 квітня 2026 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2026 року було задоволено клопотання представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка М.І.про витребування доказів по вищевказаній цивільній справі; витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо банківської картки  ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк».
В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, однак згідно змісту спрямованого до суду представником позивача - адвоката Усенком М.І.позову останній просив суд розглянути справу у відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачка  ОСОБА_1 та її представник – адвокат Василець М.С. в судове засідання не з`явились, однак згідно спрямованого до суду представником відповідачки відзиву на позов остання просила суд розглянути вищевказану цивільну справу у їх відсутність.
Крім цього, згідно вищезазначеного спрямованого до суду представником відповідачки відзиву на позов остання вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 7000,00 грн., оскільки додане до позову платіжне доручення не містить повного номера рахунку отримувача та відмітки банку про виконання платіжної операції.
Стверджує, що позивачем також не було надано належного розрахунку заборгованості, який б дозволяв перевірити правильність її нарахування, здійснені відповідачкою платежі та фактичний розмір заборгованості.
Вказує, що проценти за користування кредитом були нараховані позивачем за межами строку кредитування, оскільки вищевказаний Кредитний договір був укладений строком на 105 днів (до 13.03.2024 року), а тому після спливу вказаного строку кредитодавець втратив право нараховувати передбачені договором проценти. 
Зазначає, що частина нарахованих процентів у сумі 2173,50 грн. була нарахована за період з 14.03.2024 року по 28.03.2024 року без належних правових підстав, а доказів пролонгації кредитного договору матеріали справи не містять.
Стверджує, що вимога позивача про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1330,00 грн. є безпідставною, оскільки кредитним договором не визначено конкретного переліку послуг, за які вона нарахована, у зв`язку з чим відповідні умови договору суперечать вимогам ЗУ «Про споживче кредитування» та є нікчемними.
Вказує, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. є неспівмірним зі складністю справи, обсягом виконаних представником позивача робіт та характером спірних правовідносин.
На підставі викладеного представник відповідачки  ОСОБА_1 – адвокат Василець М.С. просила суд відмовити у задоволенні вищевказаного позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у повному обсязі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, а також спрямовані до суду представниками сторін процесуальні документи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що 29.11.2023 року між відповідачкою ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» (первісним кредитором) був укладений Договір про споживчий кредит №101982992 (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»), відповідно до змісту якого первісним кредитором 29.11.2023 року було надано відповідачці кредит у розмірі 7000,00 грн., строком на 105 днів (до 13.03.2024 року), а відповідачка ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язалась повернути зазначені грошові кошти у встановлений договором строк, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію за надання кредиту в розмірі 1330,00 грн., що становить 19,00 відсотків від суми кредиту (пп. 1.2, 1.3, 1.5.1 Договору). 
При цьому, відповідно до п. 1.3.1 Договору (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf») пільговий період кредитування становив 15 днів та закінчувався 14.12.2023 року включно, протягом якого проценти за користування кредитом нараховувались за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Після закінчення пільгового періоду та протягом поточного періоду кредитування тривалістю 90 днів проценти за користування кредитом підлягали нарахуванню за ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитними коштами (п. 1.5.3 Договору).
Вищезазначені умови надання кредиту також містяться в копії Заяви на отримання кредиту №101982992 від 29.11.2023 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»).
При цьому, вищевказаний Договір про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року, Заява на отримання кредиту №101982992 від 29.11.2023 року та Анкета-заява на кредит №101982992 від 29.11.2023 року були підписані відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою її електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора, що підтверджується копією довідки ТОВ «Мілоан» щодо ідентифікації позичальника та використання одноразового ідентифікатора №914622 від 10.09.2025 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»).
На виконання умов вищевказаного Договору первісним кредитором – ТОВ «Мілоан» 29.11.2023 року було спрямовано на зазначений відповідачкою картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №77532879 від 29.11.2023 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»), а також листом АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260429/103588-БТ (а.с.35), що отриманий судом на виконання вищевказаної ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2026 року.
Таким чином, первісним кредитором – ТОВ «Мілоан» належним чином було виконано свої зобов`язання за вищевказаним Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року, зокрема шляхом надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 7000,00 грн. в порядку та на умовах, передбачених зазначеним Договором.
При цьому, відповідачка ОСОБА_1 в порушення умов вищевказаного Кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконала, зокрема не сплатила в передбачені Договором строки заборгованість по тілу кредиту, а також не сплатила відсотки за користування кредитом.
Так, згідно з випискою з особового рахунку за Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»), а також з відомостей про щоденні нарахування та погашення за вказаним кредитним договором (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»), вбачається, що станом на 04.02.2026 року сума заборгованості відповідачки ОСОБА_1 становить 25759,30 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6300,00 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 18129,30 грн. та заборгованості за комісією в розмірі 1330,00 грн.
Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у відповідачки ОСОБА_1 вищезазначеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6300,00 гривень за вищевказаним Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року.
Разом з тим, суд не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за процентами за користування кредитними коштами та комісією, наведеними представником позивача у копії виписки з особового рахунку за Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»), а також у відомостях про щоденні нарахування та погашення за вказаним кредитним договором (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»), виходячи з наступного.
Так, відповідно до п. 1.3 Договору про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf») строк кредитування становить 105 днів (з 29.11.2023 року). 
Згідно з пп. 1.3.1 та 1.3.2 вказаного Договору (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf») строк кредитування складається із пільгового періоду кредитування тривалістю 15 днів та поточного періоду кредитування тривалістю 90 днів (кінцевою датою повернення кредиту є 13.03.2024 року).
При цьому, зі змісту п. 2.3 Договору про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf») вбачається, що продовження строку кредитування не відбувається автоматично, а потребує вчинення позичальником визначених договором дій щодо акцепту пропозиції кредитодавця про пролонгацію кредиту, що має свідчити про досягнення сторонами домовленості щодо зміни строку виконання зобов`язання.
Разом з тим, представником позивача не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після закінчення погодженого сторонами строку кредитування відповідачкою ОСОБА_1 було прийнято пропозицію кредитодавця щодо пролонгації кредиту в порядку, визначеному п. 2.3 Договору про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»), а також не надано жодних доказів, які б свідчили про досягнення сторонами домовленості щодо продовження строку кредитування після 13.03.2024 року. 
Наведене також узгоджується із доводами представника відповідачки, викладеними останньою у відзиві на позов.
За таких обставин суд приходить до висновку, що погодженим сторонами та підтвердженим належними і допустимими доказами строком кредитування за Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року є 105 календарних днів, тобто до 13.03.2024 року включно.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.
При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем невірно було визначено розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, оскільки такі проценти були нараховані відповідачці ОСОБА_1 поза межами погодженого сторонами строку кредитування, який відповідно до умов Договору про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року становив 105 днів та закінчився 13.03.2024 року, а тому вказані проценти підлягають перерахунку.
Таким чином, із заявленої позивачем заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 18129,30 грн. підлягають виключенню проценти у сумі 2173,50 грн., нараховані за період з 14.03.2024 року по 28.03.2024 року, тобто після закінчення узгодженого сторонами строку кредитування. 
Відтак суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідачки ОСОБА_1 підлягають проценти за користування кредитними коштами у розмірі 15955,80 грн. (18129,30 - 2173,50).
Крім цього, судом встановлено, що відповідно до п. 1.5.1 Договору про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року відповідачка зобов`язалась сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 1330,00 грн., що становить 19,00 відсотків від суми кредиту.
Разом з тим, зі змісту вищевказаного Договору про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf») не вбачається, які саме послуги надаються кредитодавцем за сплату вказаної комісії, їх обсяг, зміст та порядок надання. 
При цьому, представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказана комісія встановлена за надання будь-яких окремих послуг, відмінних від дій кредитодавця, пов`язаних із укладенням та виконанням кредитного договору.
Водночас, право споживача на отримання інформації щодо умов кредитування, стану заборгованості та виконання кредитного договору гарантується положеннями ЗУ «Про споживче кредитування» та не може бути поставлено у залежність від сплати додаткових платежів на користь кредитодавця.
За таких обставин суд приходить до висновку, що передбачена п. 1.5.1 Договору про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року комісія за надання кредиту фактично не пов`язана із наданням відповідачці будь-якої самостійної послуги, а тому вимога позивача про її стягнення у розмірі 1330,00 грн. не підлягає задоволенню.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.01.2024 року у справі №727/5461/23 (провадження №61-17096св23).
Таким чином, суд приходить до висновку, що загальний розмір заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року становить 22255,80 грн., з яких: 6300,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 15955,80 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
При цьому, судом встановлено, що 26.04.2024 року право вимоги первісного кредитора – ТОВ «Мілоан» до відповідачки ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року перейшло до позивача – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», що підтверджується Договором відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024 року; актом приймання-передачі Реєстру боржників від 26.04.2024 року; витягом з Реєстру боржників до вказаного Договору та платіжною інструкцією (документи сформовані в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в передбаченому законом порядку, перейшло право вимоги первісного кредитора – ТОВ «Мілоан» до відповідачки ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що позивач має право на звернення до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року у розмірі 22255,80 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6300,00 грн., а також із заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 15955,80 грн.
Щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 витрат на правову допомогу та судового збору то суд зазначає наступне.
Так, згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет», в особі керуючого партнера – адвоката Усенка М.І., було укладено Договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»), відповідно до умов якого останній зобов`язався здійснювати представництво інтересів позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у суді у справі про стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №101982992 від 29.11.2023 року.
Згідно з наданим представником позивача Детальним описом робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf») вбачається, що АО «Апологет» було надано позивачу послуги з консультування клієнта тривалістю 30 хвилин; ознайомлення з матеріалами справи тривалістю 2 години; погодження правової позиції з клієнтом тривалістю 30 хвилин, а також складання та підготовки позовної заяви тривалістю 3 години 30 хвилин. Загальна тривалість виконаних робіт складає 6 годин 30 хвилин, а загальна вартість наданих послуг становить 8000,00 грн.
Вказані обставини підтверджуються також спрямованим до суду представником позивача Актом наданих послуг (документ сформований в підсистемі Електронний суд під назвою: «Додатки_до_позову_1933.pdf.pdf»).
Разом з тим, проаналізувавши вищевказані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір таких витрат є неспівмірним зі складністю даної справи, обсягом виконаних представником позивача робіт, часом, необхідним для їх виконання, а також не повністю відповідає критерію розумності та співмірності судових витрат, про що також зазначає представник відповідачки Пшеничко О.В. у спрямованому до суду відзиві на позов.
При цьому, суд враховує, що дана справа не відноситься до категорії складних, не потребувала значного обсягу юридичної та технічної роботи, дослідження великої кількості доказів, формування нової правової позиції чи участі представника позивача у судових засіданнях. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, а сама позовна заява за своїм змістом є типовою та ґрунтується на стандартному наборі доказів, які використовуються позивачем у значній кількості аналогічних справ.
Крім того, суд враховує й те, що АО «Апологет» вже неодноразово здійснювало представництво інтересів у справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі й інтересів позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а тому підготовка процесуальних документів у даній справі не потребувала витрат часу та зусиль у тому обсязі, який зазначений представником позивача у детальному описі робіт.
За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг фактично виконаних представником позивача робіт, а також заперечення представника відповідачки щодо співмірності заявлених витрат, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 8000,00 грн. до 3000,00 грн.
Разом з цим, суд, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зменшує зазначені витрати у розмірі 3000,00 гривень пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Таким чином, витрати на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» становлять 2580,00 грн. (3000 х 0,86). 
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє його представник – адвокат Усенко М.І., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– слід задовольнити частково.
Крім цього, з відповідачки  ОСОБА_1 , на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача сплачений останніми при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2289,66 грн. (2662,40 х 0,86), виходячи з розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє його представник – адвокат Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь позивача ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»(код ЄДРПОУ: 35234236; юридична адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28; рахунок IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»; МФО 300614) заборгованість за Кредитним договором № 101982992 від 29.11.2023 року, в сумі 22255,80 (двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят п`ять) гривень (вісімдесят) копійок, з яких: 6300,00 (шість тисяч триста) гривень – заборгованість за тілом кредиту; 15955,80 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень (вісімдесят) копійок – заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь позивача ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»(код ЄДРПОУ: 35234236; юридична адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28; рахунок IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»; МФО 300614) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2289,66 (дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять) гривень (шістдесят шість) копійок.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь позивача ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»(код ЄДРПОУ: 35234236; юридична адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28; рахунок IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»; МФО 300614) понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 2580,00 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень.
В іншій частині позову – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 01 червня 2026 року.

СУДДЯ: