Справа № 502/2494/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
при секретарі – Нанєвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач в інтересах неповнолітнього звернулась до суду із зазначеним позовом у якому посилається на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одружились 04.05.1996 року. В період шлюбу сторін народився син: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 . ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкова справа №58/2024 після смерті ОСОБА_5 була заведена 12.08.2024 року.
12.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою від імені свого малолітнього сина про прийняття спадщини після смерті його баби ОСОБА_5 . 
Згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій зазначено, що малолітній син ОСОБА_1 є спадкоємцем за правом представлення.
Згідно інформації з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_6 . 
Інших спадкоємців за законом першої черги немає. Інша спадкова справа не заводилася та Свідоцтво про право на спадщину не видавалися. 
Нотаріус мотивував відмову тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №442849285, отриманої шляхом безпосереднього доступу 10.09.2025 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на нерухоме майно за спадкодавцем ОСОБА_5 не зареєстровано у встановленому законом порядку, а на вказане майно накладено арешт (номер запису про обтяження №36158342 від 02.04.2020, номер запису про обтяження №39655960 від 11.12.2020, заборона на нерухоме майно №4928157 від 10.05.2007, арешт нерухомого майна №12603872 від 11.06.2012, обтяження №4915859 від 07.05.2007).
Оскільки право власності на нерухоме майно, на яке ОСОБА_1 бажала оформити Свідоцтво про право на спадщину в інтересах свого малолітнього сина і онука спадкодавця не зареєстроване у встановленому законом порядку, а також яке знаходиться під арештом та обтяженням, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. 
Водночас згідно акту державного виконавця від 27.01.2011 року про реалізацію предмета іпотеки, 05.07.2010 року до відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області на виконання, надійшов виконавчий лист №2-746/10 виданий Кілійським районним судом Одеської області від 17.06.2010 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Ізмаїльського відділення №6708 суму за кредитом в розмірі 30650 доларів 30 центів США, що становила на час розгляду справи у суді 242932 грн. 32 коп., 1520,00 грн. за супроводження кредиту, та суму судових витрат в розмірі 1730 грн. 00 коп., а всього 246182 грн. 32 коп. 
В подальшому державний виконавець звернув стягнення на предмет іпотеки а саме квартиру АДРЕСА_2 та встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом прилюдних торгів у межах процесу виконавчого провадження. 
Вживаючи заходи примусового виконання державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, що є предметом іпотеки у вигляді двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 власником якої є ОСОБА_3 . Іпотекодержателем був ВАТ «Державний ощадний банк України». 
У подальшому відділ державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області уклав Договір №1610/176 від 25.11.2010 року із ПП «Нива-В.Ш.» про надання послуг останнім по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна були проведені прилюдні торги, переможцем яких стала ОСОБА_5 .
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: 
-встановити факт набуття ОСОБА_5 права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на підставі Акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 27.01.2011 року.
-визнати право власності на зазначену двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після смерті його баби, ОСОБА_5 ;
-скасувати обтяження накладені на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження №36158342 від 02.04.2020, номер запису про обтяження №39655960 від 11.12.2020, заборона на нерухоме майно №4928157 від 10.05.2007, арешт нерухомого майна №12603872 від 11.06.2012, обтяження №4915859 від 07.05.2007).
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнав у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 27.01.2011 року вбачається, що 05.07.2010 року до відділу ДВС Кілійського РУЮ Одеської області на виконання надійшов виконавчий лист № 2-746/10, виданий Кілійським районним судом Одеської області від 17.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» суму за кредитом в розмірі 30650, 30 доларів США. Окрім того, вказаним рішенням, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . На виконання вказаного виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження. Вживаючи заходи примусового виконання виконавчого листа № 2-746/10, було накладено арешт на майно боржника, що є предметом іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . 23.12.2010 року Одеською філією ПП «Нива-В.Ш.», були проведені прилюдні торги, з реалізації вказаного майна. НА вказаних торгах, було реалізовано лот № 2 – двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Переможцем торгів на вказане майно стала – ОСОБА_5 . По сумі платежів, переможцем прилюдних торгів, стала – ОСОБА_5 , якою було сплачено 53000 гривень, що відповідає продажній ціні лоту.
Відповідно до технічного розрахунку вартості квартири АДРЕСА_2 , станом на день подання довідки, складеної Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що вартість квартири – 187517, 00 гривень.
Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00053120398 від 19.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , актовий запис № 2 від 10.01.1963 року.
Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00053120374 від 19.08.2025 року, вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстрували шлюб 27.01.1986 року.
Шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований 04.05.1996 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , актовий запис № 1260.
Згідно свідоцтва про смерть, виданого 03.07.2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Шлюб ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований 21.06.2024 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 15.02.2024 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що 
 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Згідно заповіту від 08.07.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, яке буде належати їй на день смерті заповіла – ОСОБА_3 .
12.08.2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. з заявою від імені неповнолітнього ОСОБА_2 про прийняття спадщини, після смерті його бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Кілійської міської ради за вих. № 4854/14/24 від 25.09.2024 року, вбачається, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Станом на 13.02.2024 року окрім неї, зареєстровані особи не значились.
Згідно повідомлення Комунального підприємства Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» за вих. № 723 від 28.08.2024 року вбачається, що по даним реєстрації на паперових носіях КП КМР «БТІ» станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 442849285 від 10.09.2025 року, вбачається, що 11.06.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_3 .
10.09.2025 року за вих. № 266/02-14 приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області відмовлено ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті його бабусі, у зв`язку з тим, що майно знаходиться під арештом та обтяженням та не зареєстроване у встановленому законом порядку.
Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Згідно із п. 4 ст. 4 Закону № 1952 державній реєстрації підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, зокрема, заборона відчуження та/або користування, арешт.
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що предметом спору є спірне обтяження, яке наявне у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно позивачки. Відповідне обтяження було накладене на підставі договорі іпотеки. 
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.
Як вбачається з матеріалів справи, актом державного виконавця від 27.01.2011 року про реалізацію предмета іпотеки встановлено та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_5 було внесено грошові кошти під час проведення торгів з реалізації нерухомого майна, та вбачається, що вона стала переможцем вказаних торгів, які не були визнані недійсними, тобто є такими, що відбулися.
У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про набуття спадкодавцем вказаного майна у власність та наявність підстав для скасування арешту майна.
Щодо спадкування вказаної квартири за право представлення, суд приходить до наступного.
Відповідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.
Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.
Отже, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем.
Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.
Якби особа, яку представляють, була б живою на час відкриття спадщини, то вона і була б спадкоємцем за законом, у даному ж випадку на її місце заступив спадкоємець за правом представлення, обсяг прав якого у праві представлення не залежить від фактичних прав особи, яка померла на час відкриття спадщини.
Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач спадщину після смерті бабусі прийняв, є спадкоємцем за законом за правом представлення, спадкове майно у вигляді вказаної квартири дійсно належало спадкодавцеві, інших спадкоємців не встановлено, відтак право позивача підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на вказане спадкове майно після смерті бабусі. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Встановити факт набуття ОСОБА_5 права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на підставі Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 27.01.2011 року.
Визнати право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Скасувати обтяження накладене на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження №36158342 від 02.04.2020, номер запису про обтяження №39655960 від 11.12.2020, заборона на нерухоме майно №4928157 від 10.05.2007, арешт нерухомого майна №12603872 від 11.06.2012, обтяження №4915859 від 07.05.2007).
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков