Справа № 712/4668/26
Провадження № 3/712/1486/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року, суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Кончина О.І., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ФОП, проживаючого: АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 ч. 1КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу серії ЕПР 1 № 629927 віл 02.04.2026, ОСОБА_1 , 02.04.2026 о 08:18 годин керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_1 ), не виконав вимогу поліцейського про зупинку ТЗ, чим порушив вимоги п. 8.9.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що протокол відносно нього складено безпідставно, він на вимогу поліцейського зупинив свій транспортний засіб, запитав про причину зупинки, вказав, що запізнюється в школу, оскільки віз дитину і має всі необхідні документи для відстрочки. Не почувши відповідь від працівника поліції, поїхав та через 200 метрів висадив дитину та зупинив транспортний засіб. Правил дорожнього руху не порушував, вважає, що вимога була незаконною.
Дослідивши наявні докази та матеріали справи, а саме: протокол, рапорт та відео з бодікамери поліцейських, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у зв`язку з наступним. 
Органом поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 122-2 КУпАП. Суд враховує, що зазначена правова норма ст. 122-2 КУпАП передбачає відповідальність: ч. 1 - за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу; ч. 2 за невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених накладання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. 
Відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:  якщо водій порушив Правила дорожнього руху;  якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;  якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;  якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;  якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;  якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;  якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;  якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;  порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;  якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;  якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
2. Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:  якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;  якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
3. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Як вбачаєтеся з матеріалів справи, ОСОБА_1 , начебто порушив вимоги п.8.9.а ПДР України, однак із пояснень водія та відео з бодікамер вбачається, що ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб, вказав, що спізнюється і має всі відповідні документи для відстрочки. Через короткий проміжок, зупинився біля школи, висадив дитину та розпочав розмову з поліцейськими, надавши всі відповідні документи. 
Суд зазначає, що позбавлений можливості перевірити сукупність даних, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 , оскільки працівник поліції вказав, що водій був зупинений на підставі ст. 35 ЗУ « Про національну поліцію», однак вказана стаття чітко регламентує причини зупинки транспортного засобу, яку поліцейський не зазначив. 
Крім того, жодних пояснень будь-яких свідків чи очевидців, які б доводили неправомірну поведінку ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
До справи про адміністративне правопорушення наданий тільки рапорт співробітників поліції, що не є достатнім доказом неправомірної поведінки правопорушника ОСОБА_1 .
Інших належних та допустимих доказів винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення в матеріалах справи немає. Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення правопорушення передбачених ст.122-2 ч. 1 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. 
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом 10 днів з дня винесення постанови. 

Суддя Соснівського районного
суду м. Черкаси        О.І.Кончина