Справа № 211/5844/26
Провадження № 1-кп/211/1238/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 12026041720000295 відносно: 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою незакінченою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх дітей та інших осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, суд,-
ВСТАНОВИВ :
Згідно ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. 
Так встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 
10 вересня 2025 року по справі № 177/2400/25, яка набрала законної сили 
23 вересня 2025 року, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
В подальшому, ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що в нього відсутнє водійське посвідчення та про наявність вказаної постанови суду, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість виконати вказану постанову суду шляхом утримання від керування транспортними засобами, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення 
ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.10.2025, ОСОБА_4 будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, маючи єдиний злочинний умисел, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість виконати вказану постанову суду шляхом утримання від керування транспортними засобами, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці сів за кермо транспортного засобу марки «ВАЗ21013», номерний знак « НОМЕР_1 ».
У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.
Так, о 22 год 00 хв 11.10.2025 по вул. Сергія Колачевського,біля 
буд. № 32 у Тернівському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_4 здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ21013», номерний знак « НОМЕР_1 », будучи особою, яка не має права керування відповідної категорії, будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 
10 вересня 2025 року по справі № 177/2400/25, яка набрала законної сили 
23 вересня 2025 року.
У подальшому, постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року по справі 
№ 215/8528/25, яка набрала законної сили 18 листопада 2025, 
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) 
гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.11.2025, ОСОБА_4 будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, маючи єдиний злочинний умисел, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість виконати вказану постанову суду шляхом утримання від керування транспортними засобами, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці сів за кермо транспортного засобу марки «ВАЗ211440», номерний знак « НОМЕР_2 ».
У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.
Так, о 14 год 43 хв 23.11.2025 по вул. Ігоря Сікорського,біля 
буд. № 112 у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_4 здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ211440», номерний знак « НОМЕР_2 », будучи особою, яка не має права керування відповідної категорії, будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 
10 вересня 2025 року по справі № 177/2400/25, яка набрала законної сили 
23 вересня 2025 року, постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року по справі №215/8528/25, яка набрала законної сили 18 листопада 2025 року.
У подальшому, постановою Довгинцівського районного суду 
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2025 року по справі 
№ 211/13937/25, яка набрала законної сили 30 грудня 2025 року, 
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) 
гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.02.2026, ОСОБА_4 будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, маючи єдиний злочинний умисел, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість виконати вказану постанову суду шляхом утримання від керування транспортними засобами, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці сів за кермо транспортного засобу марки «ВАЗ2101», номерний знак « НОМЕР_3 ».
У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.
Так, о 16 год 20 хв 03.02.2026 по мкрн. Індустріальний,біля буд. № 70 у Покровському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_4 здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ2101», номерний знак « НОМЕР_3 », будучи особою, яка не має права керування відповідної категорії, будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2025 року по справі 
№ 177/2400/25, яка набрала законної сили 23 вересня 2025 року, постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 
05 листопада 2025 року по справі №215/8528/25, яка набрала законної сили 
18 листопада 2025, постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2025 року по справі 
№ 211/13937/25, яка набрала законної сили 30 грудня 2025 року.
У подальшому, постановою Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2026 року по справі 
№ 212/1708/26, яка набрала законної сили 10 березня 2026 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок без позбавленням права керування транспортними засобами.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14.03.2026, ОСОБА_4 будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, маючи єдиний злочинний умисел, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість виконати вказану постанову суду шляхом утримання від керування транспортними засобами, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці сів за кермо транспортного засобу марки «ВАЗ21011», номерний знак « НОМЕР_3 ».
У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.
Так, о 11 год 03 хв 14.03.2026 по вул. Тупикова,біля будинку № 14 у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_4 здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ21011», номерний знак « НОМЕР_3 ». Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено працівниками ВРПП КРУП. Встановлено що гр. ОСОБА_4 керував транспортним засобом будучи особою, яка не має права керування відповідної категорії, будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2025 року по справі № 177/2400/25, яка набрала законної сили 23 вересня 2025 року, постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року по справі №215/8528/25, яка набрала законної сили 18 листопада 2025, постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2025 року по справі № 211/13937/25, яка вступила в законну силу 30 грудня 2025 року. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю. 
Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого вірно кваліфікували за ст.. 382 ч 1 КК України та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України за ознаками - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
22 травня 2026 р., між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України .
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два ) роки. На підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, встановивши обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 п 1 ст. 469 КПК України  угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим є нетяжким злочином, а отже угода відповідає вимогам закону.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засідання вину визнав, погоджується на призначення узгодженого покарання.
Таким чином, виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та ОСОБА_4 . 
Суд враховує те, що ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся. Обставини, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України – щире каяття. Обставин, відповідно до вимог ст.. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався. 
Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Прокурор просить застосувати спеціальну конфіскацію до автомобілям марки арки «ВАЗ 21011», номерний знак « НОМЕР_3 », який, на його думку, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а його власник ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його донька ОСОБА_8 пояснила, що її батько ОСОБА_7 задовго до своєї смерті продав даний автомолбіль.
Вирішуючи питання спеціальної конфіскації автомобіля марки «ВАЗ 21011», номерний знак « НОМЕР_3 », який використовувався обвинуваченим як знаряддя вчинення кримінального правопорушення суд виходить з наступного.
Як видно з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 21011», номерний знак « НОМЕР_3 », власником даного автомобіля є ОСОБА_7 .
Згідно до актового запису про смерть № 786 від 03 липня 2019 року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою слідчого СВ ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 15 березня 2026 року транспортний засіб «ВАЗ 21011», номерний знак « НОМЕР_3 » та свідоцтво про його реєстрацію визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. 
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2026 року, ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 31 березня 2026 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 12026041720000295 за ч. 1 ст. 382 КК України скасовано та накладено арешт на транспортний засіб марки ВАЗ 21011, державний номерний знак « НОМЕР_3 », а також свідоцтво про його реєстрацію. 
При задоволенні клопотання прокурора про арешт даного майна, апеляційний суд посилався, що власник даного транспортного засобу ОСОБА_7 помер та новий власник зазначеного автомобіля не встановлений, тобто автомобіль неможливо передати належному власнику, при цьому автомобіль, яким продовжує керувати ОСОБА_4 є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.96-1КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150,статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першоюстатті 190,статтею 192, частиною першою статей 204,209-1,210, частинами першою і другою статей 212,212-1, частиною першою статей 222,229,239-1,239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248,249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1,364-1,365-2 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст.96-2 КК України Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші,цінності та інше майно: 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відповідно до актового запису про смерть № 465 від 16 квітня 2019 року, ОСОБА_9 - дружина ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Донька ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в ході досудового слідства пояснила, що вона не являється власником транспортний засіб марки ВАЗ 21011, державний номерний знак « НОМЕР_3 », її батько ОСОБА_7 продав даний автомобіль за довго до своєї смерті. 
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування спеціальної конфіскації до знаряддя вчинення кримінального правопорушення - автомобіля марки ВАЗ 21011, державний номерний знак « НОМЕР_3 », власника якого встановлено не було. 

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Угоду від 22 травня 2026 року по кримінальному провадженню № 12026041720000295 про визнання винуватості укладену між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 2 ( двох ) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 ( один ) рік .
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти наОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання .

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази у справі:
- DVD-R диски із вмістом відеозаписів з місця події за адресою вул. Тупикова, 10 м. Кривий Ріг, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.
На підставі ч. 1 ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації примусово безоплатно вилучити у власність держави транспортний засіб марки ВАЗ 21011, державний номерний знак « НОМЕР_3 » , власник якого не встановлений та який знаходяться на зберіганні на території ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, разом зі свідоцтвом про його реєстрацію, яке зберігається в камері схову речових доказів ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику , прокурору.

Вступна та резолютивна частина вироку проголошена відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя:	  	ОСОБА_1