Справа № 462/171/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

22 травня 2026 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого – судді Колодяжного С.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ТОВ «Факторинг партнерс» 07.01.2026 року через систему «Електронний суд» звернулося в Залізничний районний суд м.Львова із позовною заявою до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а саме: №3474805722-140250 від 27.10.2021 року в розмірі 9254 грн., №102596785 від 10.10.2021 року в розмірі 13353,04 грн., №75328568 від 11.08.2021 року у розмірі 28800,09 грн., та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір №75328568, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 8500 грн., із процентною ставкою 1,99% в день та зобов`язалася його повернути в порядку та строки, визначені договором. В подальшому, 22.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір №22/02/2022, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №75328568 від 11.08.2021 року. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір №10-01/2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №75328568 від 11.08.2021 року. В подальшому, 28.08.2025 року між ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено Договір факторингу №28-08/25, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №75328568 від 11.08.2021 року. Крім того, 10.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір №102596785, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн., із процентною ставкою 0,63% в день та зобов`язалася його повернути в порядку та строки, визначені договором. В подальшому, 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір №10-02/2022-50, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №102596785 від 10.10.2021 року. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір №10-01/2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №102596785 від 10.10.2021 року. В подальшому, 28.08.2025 року між ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено Договір факторингу №28-08/25, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №75328568 від 11.08.2021 року. Також, 27.10.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо» та ОСОБА_1 було укладено договір №3474805722-140250, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн., строком на 14 днів, із процентною ставкою 1,95% в день та зобов`язалася його повернути в порядку та строки, визначені договором. В подальшому, 07.03.2023 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір №10-01/2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №3474805722-140250 від 27.10.2021 року. В подальшому, 28.08.2025 року між ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено Договір факторингу №28-08/25, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3474805722-140250 від 27.10.2021 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитними договорами: за кредитним договором №75328568 від 11.08.2021 року у розмірі 28800,09 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 8500 грн.; заборгованість по відсотках – 20298,70 грн.; 3% річних – 1,39 грн.; за договором №102596785 від 10.10.2021 року у розмірі 13353,04 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 2708 грн.; заборгованість по відсотках – 10480,04 грн., комісія – 165 грн.; за договором №3474805722-140250 від 27.10.2021 року, з яких: 2000 грн. – тіло кредиту, 7254 грн.- заборгованість по відсотках. Посилаючись на викладене, ТОВ «Факторинг партнерс» просить суд стягнути із ОСОБА_1 51407,13 грн. за кредитними договорами та понесені судові витрати у справі.
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 23.01.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.
За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність – достатності.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 11.08.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1  було укладено Договір позики №75328568 (далі – Кредитний договір), в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.18). 
Відповідно до п.2.1-2.3 Кредитного договорукредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 8500 грн., строком на 30 днів, на умовах сплати фіксованої процентної ставки за кредитом 1,99%.
Крім цього, 10.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №102596785 (а.с.70-75), який був підписаний електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3000 грн., строком на 30 днів. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту 09.11.2021 року (п.1.2-1.4 Договору).
Відповідно до п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту 165 грн., яка нараховується за ставкою 5.50 відсотків від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом 567 грн., які нараховуються за ставкою 0,63 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2, 1.6 Договору).
10.10.2021 року відповідачем також підписано анкету-заяву на кредит №102596785 від 10.10.2021 року та паспорт споживчого кредиту №102596785 від 10.10.2021 року, в яких зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с78, 79).
Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор W36889, для підписання договору про споживчий кредит №102596785 (а.с.85).
Також, 27.10.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено Договір позики №3474805722-140250 (а.с.105-110), який був підписаний електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000 грн., строком на 14 днів – 10.112021 року (п.2.2-2.3 Договору).
За користування наданими цим Договором, грошовими коштами у строк передбачений п.2.3 Договору встановлюється процентна ставка у розмірі 702 % річних (або 1,95 % за день користування грошовими коштами (п.9.13 Договору).
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.
Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 11.01.2024 року у справі №916/1247/23.
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).
Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19; від 16.12.2020 року у справі №561/77/19 та від 22.11.2021 року у справі №234/7719/20.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі – Закон).
Статтею 3 Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається із матеріалів справи Кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронних документів, створеного згідно із вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також із урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». 
Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсним.
При цьому, суд бере до уваги правову позицію, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010, відповідно до якої ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
30.03.2026 року АТ КБ «ПриватБанк» надано витребуванні ухвалою суду від 23.01.2026 року документи, з яких вбачається, що на банківську картку № НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 11.08.2021 року зараховані грошові кошти у сумі 8500 грн.; на банківську картку № НОМЕР_3 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 10.10.2021 року зараховані грошові кошти у сумі 3000 грн.; на банківську картку № НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 27.10.2021 року зараховані грошові кошти у сумі 2000 грн.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також встановлено, що 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №10-02/2022, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги за договорами кредитів.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №10-02/2022 від 10.02.2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором №102596785 від 10.10.2021 року у розмірі 11457,44 грн. 
22.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги за договорами кредитів.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором №75328568 від 11.08.2021 року у розмірі 20298,70 грн. 
Крім того, 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за договорами кредитів (а.с.30-32).
Відповідно до реєстру боржників до Договору про відступлення №10-01/2023 від 10.01.2023 року, ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором №102596785 від 10.10.2021 року у розмірі 13353,04 грн. та за Договором №75328568 від 11.08.2021 року у розмірі 10480,04 грн.
07.03.2023 року між ТОВ «Інкасо» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги №07/03/2023, відповідно до якого ТОВ «Інкасо» передає (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Інкасо» права вимоги за договорами кредитів.
Відповідно до реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги №07/03/2023 від 07.03.2023 року, ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором №3474805722-140250 від 27.10.2021 року у розмірі 2546 грн.
28.08.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір про відступлення прав вимоги №28-08/25, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за договорами кредитів (а.с.139-150).
Відповідно до реєстру боржників до Договору про відступлення №28-08/25 від 28.08.2025 року, ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договорами, а саме: за Договором №3474805722-140250 від 27.10.2021 року у розмірі 9254 грн., за Договором №75328568 від 11.08.2021 року у розмірі 28800,09 грн., за Договором №102596785 від 10.10.2021 року у розмірі 13353,04 грн. (а.с.155, 156, 157).
Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №75328568 від 11.08.2021 року, суд зазначає наступне.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором №75328568 від 11.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 року має заборгованість за кредитом в розмірі 28800,09 грн., з яких 8500 грн. – заборгованість за тілом кредита, 20298,70 грн. – заборгованість за процентами за період з 11.08.2021 року по 07.02.2022 року, 1,39 грн. – інфляційні збитки за період з 22.02.2022 року по 23.02.2022 року (а.с.19, 20, 46).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Встановлено, що відповідно до умов Договору позики №75328568 від 11.08.2021 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало ОСОБА_1 позику в розмірі 8500 грн., строком на 30 днів.
Додаткових договорів щодо продовження строку дії Договору позики №75328568 від 11.08.2021 року у між сторонами не укладалось.
Оскільки Договором позики №75328568 від 11.08.2021 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені цим договором відсотки.
Відтак, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за відсотками станом на 09.09.2021 року становить 2537,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 08.09.2021 року по 10.10.2021 року за Договором позики №75328568 від 11.08.2021 року ОСОБА_1 сплатила заборгованість за відсотками у розмірі 5041,17 грн.
Таким чином, оскільки відповідачем ОСОБА_1 в повному обсязі сплачено відсотки за користування Договором позики №75328568 від 11.08.2021 року, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення із  ОСОБА_1 заборгованості за Договором позики №75328568 від 11.08.2021 року, яка заявлена позивачем та складається із заборгованості за процентами задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України за Договором позики №75328568 від 11.08.2021 року у розмірі 1,39 грн., суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 року № 133/2022 року) був запроваджений воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
У постанові Верховного Суду від 06.03.2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов?язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Відтак, з урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині щодо стягнення з відповідача відсотків річних у порядку ст.625 ЦК України у розмірі 1,39 грн. не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором позики №75328568 від 11.08.2021 року за тілом кредита у розмірі 8500 грн.
Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №102596785 від 10.10.2021 року, суд зазначає наступне.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором №102596785 від 10.10.2021 року відповідач ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 року має заборгованість за кредитом в розмірі 13353,04 грн., з яких 2708 грн. – заборгованість за тілом кредита, 10480,04 грн. – заборгованість за процентами за період з 11.10.2021 року по 23.02.2023 року, 165 грн. – комісія (а.с.76-77, 104).
Встановлено, що відповідно до умов Договору про споживчий кредит №102596785 від 10.10.2021 року, ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 3000 грн., строком на 30 днів, а саме до 09.11.2021 року, з фіксованою базовою процентною ставкою в розмірі 0,63 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Додаткових договорів щодо продовження строку дії договору №102596785 від 10.10.2021 року між сторонами не укладалось.
Оскільки Договором про споживчий кредит №102596785 від 10.10.2021 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені цим договором відсотки.
Відтак, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за відсотками станом на 09.11.2021 року становить 567 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 11.10.2021 року по 19.11.2021 року за Договором №102596785 від 10.10.2021 року ОСОБА_1 сплатила заборгованість за відсотками у розмірі 373 грн.
Таким чином, заборгованість відповідача за відсотками за період з 11.10.2021 року по 09.11.2021 року становить 194 грн.
Щодо стягнення комісії в розмірі 165 грн., то суд звертає увагу, що п.1.5.1 Кредитного договору встановлено, що Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 5,5% від суми кредиту, що складає 165 грн., яка відповідає умовам договору і визначення її у договорі не суперечить Закону, зокрема статті 1 та 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Тобто, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію.
Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача комісії за надання кредиту у розмірі 165 грн., яка передбачена умовами Договору.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором про споживчий кредит №102596785 від 10.10.2021 року, суд дійшов висновку, що у нового кредитора виникло право на стягнення суми заборгованості за вказаним договором у розмірі 3067 грн., з яких 2708 грн. – заборгованість за тілом кредита, 194 грн. – заборгованість за відсотками за період з 11.10.2021 року по 09.11.2021 року, 165 грн. – заборгованість по комісії.
Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №3474805722-140250 від 27.10.2021 року, суд зазначає наступне.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором №3474805722-140250 від 27.10.2021 року відповідач ОСОБА_1 станом на 07.03.2023 року має заборгованість за кредитом в розмірі 9254 грн., з яких 2000 грн. – заборгованість за тілом кредита, 7254 грн. – заборгованість за процентами за період з 28.10.2021 року по 23.03.2023 року (а.с.115-116).
Встановлено, що відповідно до умов Договору №3474805722-140250 від 27.10.2021 року, ТОВ «Інкасо Фінанс» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 2000 грн., строком на 14 днів, а саме до 10.11.2021 року, з фіксованою базовою процентною ставкою в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом.
Додаткових договорів щодо продовження строку дії договору №3474805722-140250 від 27.10.2021 року між сторонами не укладалось.
Оскільки Кредитним договором №3474805722-140250 від 27.10.2021 року визначений строк його дії, який становить 14 днів, саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені цим договором відсотки.
Відтак, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за відсотками станом на 10.11.2021 року становить 4095 грн. за період 28.10.2021 року по 10.11.2021 року, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором позики №3474805722-140250 від 27.10.2021 року, суд дійшов висновку, що у нового кредитора виникло право на стягнення суми заборгованості за вказаним договором у розмірі 6095 грн., з яких 2000 грн. – заборгованість за тілом кредита, 4095 грн. – заборгованість за відсотками за період з 28.10.2021 року по 10.11.2021 року.
Щодо стягнення з відповідача та користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року (а.с.171-172).
Факт надання правничої допомоги і розмір витрат на таку підтверджується витягом з акта №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року та заявкою про надання юридичної допомоги №1427 від 03.11.2025 року, згідно яких загальна вартість наданих послуг правничої допомоги становить 16000 грн. 
За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. розділяються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг партнерс» слід стягнути 5497,60 (34,36 % від 16000 грн.) грн. витрат на професійну правничу допомогу та 832,34 (34,36 % від 2422,40 грн.) грн. судового збору.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 280-281 ЦПК України, суд 

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» 17662 грн. заборгованості за кредитними договорами:
- за договором позики №75328568 від 11.08.2021 року заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8500 грн.;
- за договором про споживчий кредит №102596785 від 10.10.2021 року у розмірі 3067 грн., з яких: 2708 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 194 грн. – заборгованість за відсотками за період з 11.10.2021 року по 09.11.2021 року; 165 грн. – комісія;
- за договором позики №3474805722-140250 від 27.10.2021 року у розмірі 6095 грн., з яких: 2000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 4095 грн. – заборгованість за відсотками за період з 28.10.2021 року по 10.11.2021 року.
В решті позову – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» 832,34 грн. витрат зі сплати судового збору та 5497,60 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 6329,94 грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач – Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: м.Київ, вул.Гедройця Єжи, буд.6, оф.521; 
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Текст рішення складено 22.05.2025 року.

Суддя (підпис)
Згідно з оригіналом.
Суддя: С.Ю. Колодяжний