ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/6895/25
21 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:
визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1985 по 28.01.1993 в Птахофабриці "Тернопільська" на посаді шофера та у зв`язку з цим нездійснення з 11.12.2024 перерахунку та виплати пенсії з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.06.1985 по 28.01.1993 в Птахофабриці "Тернопільська" на посаді шофера та у зв`язку з цим провести з 11.12.2024 перерахунок та виплату його пенсії з врахуванням зарахованого стажу та заробітної плати за цей період, яка зазначена у архівній довідці вих. №04-04/833 від 25.10.2024, виданій архівним відділом Тернопільської районної військової адміністрації з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.12.2024 позивач звернувся до відповідача із зверненням щодо зарахування йому до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1985 по 28.01.1993 в Птахофабриці "Тернопільська" на посаді шофера з врахуванням архівної довідки від 09.07.2024 вих. №04-04/549 виданої відділом Тернопільської районної військової адміністрації.
Проте, листом від 25.12.2024 вих. №9396-9494/Т-02/8-1900/24 відповідач повідомив позивача, що актом перевірки від 25.10.2024 №1900-1102-1/4998 архівної довідки від 09.07.2024 вих. №04-04/549 виданої Архівним відділом Тернопільської районної військової адміністрації виявлено розбіжності між даною довідкою та первинними документами, тому 25.10.2024 Архівним відділом Тернопільської районної військової адміністрації було видано нову Архівну довідку вих. №04-04/833 але оскільки у відомостях про нарахування заробітної плати за 1986-1993 роки прізвище, ім`я та по батькові зазначалось як " ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ,, ОСОБА_1 ., ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ", що не відповідає паспортним даним позивача, підстави для врахування Архівної довідки від 07.07.204 вих. №04-04/549 для зарахування до страхового стажу періоду роботи з червня 1985 по січень 1993 відсутні.
Однак позивач не погоджується із такою відмовою відповідача та вказує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Ухвалою судді від 08.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
30.12.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшли додаткові пояснення, які суд в силу ст.162 КАС України приймає як відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволення позовних вимог та вказує, що Для підтвердження періоду роботи з червня 1985 року по січень 1993 року позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надано архівну довідку про заробітну плату від 09.07.2024 №04-04/549. 
Зазначає, що відповідно до акту перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25.10.2024 №1900-1102-1/4998, зазначеної довідки, було виявлено розбіжності з первинними документами. 
Також у книгах нарахування заробітної плати за 1985-1993, наданих для перевірки, значиться, наступним чином: травень - червень 1986 року " ОСОБА_1 "; липень - грудень 1986 року- " ОСОБА_1 "; 1987 рік - " ОСОБА_1 "; січень - липень 1988 року - " ОСОБА_1 "; серпень - грудень 1988 року - " ОСОБА_1 "; січень - липень 1989 року - " ОСОБА_1 "; серпень - грудень 1989 року - " ОСОБА_1 "; 1990 рік - " ОСОБА_1 "; 1991 рік - " ОСОБА_1 "; 1992 рік - " ОСОБА_1 "; 1993 рік - " ОСОБА_1 ". 
Вказує, що таким чином, наведені відомості у книгах нарахування заробітної плати за 1985-1993 роки, не відповідають паспортним даним позивача, тому відсутні підстави для врахування архівної довідки від 09.07.2024 №04-04/549 до його страхового стажу за період роботи з червня 1985 року по січень 1993 року. 
Зазначає, що аналогічні підстави відсутні для врахування до страхового стажу позивача періоду роботи з червня 1985 року по січень 1993 року, й згідно наданої ним до органів Пенсійного фонду довідки про нарахування заробітної плати від 25.10.2024 №04 04/833.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 24.07.2024.
11.12.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1985 по 28.01.1993 в Птахофабриці "Тернопільська" на посаді шофера з врахуванням архівної довідки від 09.07.2024 вих. №04-04/549 виданої відділом Тернопільської районної військової адміністрації. 
Листом від 25.12.2024 вих. №9396-9494/Т-02/8-1900/24 відповідач повідомив позивача про те, що актом перевірки від 25.10.2024 №1900-1102-1/4998 архівної довідки від 09.07.2024 вих. №04-04/549 виданої Архівним відділом Тернопільської районної військової адміністрації виявлено розбіжності між даною довідкою та первинними документами, тому 25.10.2024 Архівним відділом Тернопільської районної військової адміністрації було видано нову Архівну довідку вих. №04-04/833 але оскільки у відомостях про нарахування заробітної плати за 1986-1993 роки прізвище, ім`я та по батькові зазначалось як " ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ., ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ", що не відповідає паспортним даним позивача, підстави для врахування Архівної довідки від 07.07.204 вих. №04-04/549 для зарахування до страхового стажу періоду роботи з червня 1985 по січень 1993 відсутні.
12.11.2025 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про перегляд свого рішення про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1985 по 28.01.1993 в Птахофабриці "Тернопільська", однак відповідач листом від 26.11.2025 повторно відмовив у зарахуванні даного стажу та проведенні перерахунку пенсії з тих самих підстав.
Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Згідно п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
При цьому, згідно п.п.3) п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до частини першої та другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Так, для підтвердження періоду роботи з червня 1985 року по січень 1993 року позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надано архівну довідку про заробітну плату від 09.07.2024 №04-04/549. 
Відповідно до акту перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25.10.2024 №1900-1102-1/4998, зазначеної довідки, було виявлено розбіжності в серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 1989 року, які привели до заниження річної суми нарахованої заробітної плати на 678,79 крб., в листопаді 1991 року, які привели до завищення річної суми нарахованої заробітної плати на 79,83 крб., в липні та грудні 1992 року, які привели до заниження річної суми нарахованої заробітної плати на 9139,99 крб.
Також перевіркою встановлено, що прізвище, ім`я та по батькові у вищезазначених документах (книгах нарахування заробітної плати за 1985-1993) зазначалось наступним чином: травень - червень 1986 року " ОСОБА_1 "; липень - грудень 1986 року - " ОСОБА_1 "; 1987 рік - " ОСОБА_1 "; січень - липень 1988 року - " ОСОБА_1 "; серпень - грудень 1988 року - " ОСОБА_1 "; січень - липень 1989 року - " ОСОБА_1 "; серпень - грудень 1989 року - " ОСОБА_1 "; 1990 рік - " ОСОБА_1 "; 1991 рік - " ОСОБА_1 "; 1992 рік - " ОСОБА_1 "; 1993 рік - " ОСОБА_1 ".
Після проведеної перевірки Архівним відділом Тернопільської районної військової адміністрації видано оновлену архівну довідку про заробітну плату від 25.10.2024 №04-04/833.
Суд зазначає, що такий недолік у написанні ім`я та по батькові ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу та є надмірним формалізмом.
Незважаючи на те, що ім`я та по батькові позивача вказано скорочено, відсутні підстави вважати, що вони видані не стосовно позивача.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.
Суд зауважує, що обов`язок щодо внесення достовірних, повних та правильних записів у документи первинного обліку підприємства про стаж та заробітну плату працівника в частині відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника, покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання цих правил не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на її особисті права.
Крім цього, вказані періоди співпадають з відомостями трудової книжки, виконані чітко, без виправлень, містять підписи уповноваженої особи, скріплені печаткою підприємства та містять посилання на накази.
Щодо покликань відповідача на те, що перший запис про початок трудової діяльності позивача починається з 40 сторінки трудової книжки від 18.08.1984 серія НОМЕР_1 , що свідчить про відсутність повних необхідних записів про періоди роботи, та свідчить про відсутність підстав для врахування періодів роботи згідно цієї трудової книжки до страхового стажу, то суд зауважує, що на час внесення записів щодо спірного періоду роботи позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162.
Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 Держкомпраці СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 Держкомпраці СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки робітників та службовців та даною Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 вказаної постанови трудові книжки робітників та службовців при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.
Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки чи іншої докумнтації, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи іншої документації.
З огляду на викладене суд приходить до переконання, що відповідач обрав упереджений підхід при наданні оцінки архівній довідці позивача та протиправно відмовив у зарахуванні позивачу страхового стажу роботи на підставі відомостей трудової книжки та вищезазначеної архівної довідки.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірний період трудової діяльності з 01.06.1985 по 28.01.1993 підтверджений належними та допустимими доказами, а тому його слід врахувати до страхового стажу позивача.
З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.06.1985 по 28.01.1993.
У зв`язку з цим, наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.06.1985 по 28.01.1993, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням відомостей про заробітну плату в архівній довідці №04-04/833 від 25.10.2024.
Щодо дати з якої слід здійснити відповідний перерахунок, то у відповідності до ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 11.12.2024, тому відповідний перерахунок слід здійснити з 01.12.2024.
Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір сплачений згідно квитанції від 03.12.2025.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.06.1985 по 28.01.1993.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.06.1985 по 28.01.1993 та здійснити з 01.12.2024 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням відомостей про заробітну плату в архівній довідці №04-04/833 від 25.10.2024.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769). 
Головуючий суддя Баб`юк П.М.