Справа № 545/677/26
Провадження № 2/550/325/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року        селище Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Литвин В.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в селищі Чутове цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Цикл фінанс» (далі також – позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі також – відповідачка) заборгованість за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.04.2018 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі також – первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22036000063256, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти, комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання в порядку, встановленому договором.
Позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконав кредитні зобов`язання, чим грубо порушив чинне законодавство (ст.ст. 526, 527 ЦК України), внаслідок чого первісний кредитор АТ «Банк Кредит Дніпро» на підставі договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 відступило право вимоги за кредитним договором № 22036000063256 від 11.04.2018 позивачу, згідно з умовами якого заборгованість перед позивачем як новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 15 806,44 грн., із яких 9 866,80 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 928,88 грн. – заборгованість за відсотками, 5 010,76 грн. – заборгованість за комісією.
У зв`язку з наведеним позивач звернувся з даною позовною заявою до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 22036000063256 від 11.04.2018 у розмірі 15 806,44 грн., а також судовий збір в сумі 2 662,40 грн. та витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн. 
Ухвалою судді від 27.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав, правом подати свої заперечення проти позовних вимог не скористався, про розгляд судом справи повідомлений належним чином.
Зокрема, на адресу суду повернувся поштовий конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі, надісланий судом рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу відповідача, яку зазначено позивачем у позовній заяві (а.с. 3) та встановлено судом у порядку, визначеному ч. 6 ст. 187 ЦПК України (а.с. 11, 12), з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 120-123).
Таким чином, згідно з положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд справи судом.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін сторони суду не заявляли.
З огляду на викладене, розгляд справи по суті здійснюється судом за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Частина 5 ст. 263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому суд зазначає, що положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено, що 11.04.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем було укладено кредитний договір № 22036000063256, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 15 400,00 грн, строк кредитування – 36 місяців, процентна ставка (фіксована): на строкову заборгованість за кредитом – 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом – 56,0 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту – 2,5 % від суми кредиту.
Даний договір є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченійст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі та підписаний уповноваженими особами.
На підставі договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 (а.с. 86-92), витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с. 82), акта приймання-передачі реєстру боржників від 15.12.2021 (а.с. 93 зворот) право вимоги за кредитним договором № 22036000063256 перейшло до позивача.
Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 22036000063256 не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитом та комісії не сплатив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 15 806,44 грн заборгованості, що складається із 9 866,80 грн. заборгованості за тілом кредиту, 928,88 грн. заборгованості за відсотками, 5 010,76 грн. заборгованості за комісією.
На підтвердження надання первісним кредитором суми кредиту відповідачці позивачем до позовної заяви додано виписки по особовому рахунку за період з 11.04.2018 по 14.12.2021 (а.с.22-80). 
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 22036000063256 від 11.04.2018 сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 15 806,44 грн заборгованості, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 866,80 грн, заборгованості за відсотками в сумі 928,88 грн, заборгованості за комісією в сумі 5 010,76 грн (а.с. 104-107). 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Суду не надано доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором № 22036000063256 від 11.04.2018 щодо повернення кредиту, зокрема щодо погашення заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 866,80 грн., та щодо сплати відсотків за користування кредитом в сумі 928,88 грн.
З огляду на загальні правила доказування негативних фактів, враховуючи неспростування відповідачем твердження позивача про неповернення кредиту, ненадання відповідачем заперечень проти позову, власного контр розрахунку заборгованості, доказів, що свідчать про погашення заборгованості, суд вважає встановленою обставину неповернення 9 866,80 грн кредиту за кредитним договором та непогашення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 928,88 грн.
Щодо стягнення комісії в розмірі 5 010,76 грн позовна вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В розумінні Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування - це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 8 Закону для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.  До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.
При цьому, суд зауважує, що в кредитному договорі № 22036000063256 від 11.04.2018 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому умова кредитного договору про обов`язок відповідача щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» 
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує також оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 та постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищезазначені обставини, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути 10 795,68 грн заборгованості за кредитним договором № 22036000063256 від 11.04.2018, з яких 9 866,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 928,88 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 
В іншій частині позову належить відмовити у зв`язку з безпідставністю.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати останнього зі сплати судового збору в сумі 1 818,42 грн – пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем також заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3 500,00 грн.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження цих витрат позивачем надано: копії договору про надання правової допомоги № 43453613/1 від 25.08.2025, укладеного між ТОВ «Цикл фінанс» та адвокатом Гулієвою С.Г. (а.с. 83-85); додаткової угоди № 22036000063256 від 26.01.2026 (а.с. 93), акта про надання правничої допомоги № 22036000063256 від 26.01.2026 на суму 3 500,00 грн. (а.с.21 зворот); детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) від 26.01.2026 на суму 3 500,00 грн (а.с. 80 зворот); посвідчення адвоката та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 103 зворот, 108).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на професійну правничу допомогу в розмірі 2 390,50 грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 11, 16, 514, 517, 519, 525, 526, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» 10 795 (десять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн 68 коп заборгованості за кредитним договором № 22036000063256 від 11.04.2018, 1 818 (одна тисяча вісімсот вісімнадцять) грн 42 коп судових витрат зі сплати судового збору та 2 390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн 50 коп судових витрат з надання професійної правничої допомоги.
В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс», місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ЄДРПОУ 43453613.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя В.В. Литвин