УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/2606/24 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я. 
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №279/2606/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2024 року, яке постановлене під головуванням судді Волкової Н.Я. у м.Коростені,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТзОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача станом на 20 березня 2024 року прострочену заборгованість за кредитом – 29 500 грн та прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 118 000 грн, що разом становить 147 500 грн.
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 05 квітня 2023 року між ТзОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 укладений електронний кредитний договір про відкриття кредитної лінії №1184-2009 та позичальнику наданий одноразовий ідентифікатор. Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 29 500 грн, строк кредитування 300 календарних днів із моменту перерахування кредиту, базовий період 14 календарних днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена процентна ставка 1,20% у день, стандартна процентна ставка 1,50% у день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти. В подальшому, відповідач порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув кредит, а також не виконав у повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. У зв`язку з чим, станом на 20 березня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 165 436 грн, а саме: прострочена заборгованість із комісії за видачу кредиту 44 25 грн, прострочена заборгованість за кредитом – 29 500 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 131 511 грн. Разом із тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме, часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 17 936 гривень за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 147 500 грн. За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом – 29 500 грн та прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 118 000 грн, що разом становить 147 500 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2024 року позов задоволений у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором від 05 квітня 2023 року №1184-2009 у сумі 147 500 грн, а також – 2 422 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнувши тіло кредиту в сумі 29 500 грн. 
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що позивач у порушення норм Закону України «Про споживче кредитування» не надав доказів наявності в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх банківських послуг, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу позивачем та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними в силу закону. Також позивач не надав докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої плати, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Посилається на неправомірне нарахування заборгованості за простроченими процентами у сумі 118 000 грн, зокрема, щодо відсутності в анкеті-заяві та кредитному договорі від 05 квітня 2023 року №1184-2009 визначення домовленості сторін про сплату процентів, що дає можливість вважати про відсутність підстав покладення на відповідача такого стягнення. 

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
При цьому покликається на те, що кредитний договір від 05 квітня 2023 року №1184-2009 у відповідності до норм частини першої ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Зазначає, що відповідач попередньо ознайомився з договором та правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту, інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором), які складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Звертає увагу на те, що відповідно до п.4.12 кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Наголошує, що відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. Відповідно до розрахунку заборгованості штраф, неустойка стосовно ОСОБА_1 не нараховувалися. З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, в ньому зазначений основний борг, нараховані проценти, сума платежу внесена відповідачем та залишок нарахованих непогашених процентів. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач підтвердив свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору. Логін та пароль в інтернет-банкінгу були відомі виключно відповідачу, який здійснив верифікацію, шляхом передання та отриманням позивачем персональних даних з метою укладення договору. Отже, ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором твід 05 квітня 2023 року №1184-2009 у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит, відповідно до умов укладеного договору на зазначений ним картковий рахунок. Щодо погодження сторонами в кредитному договорі розміру та сплати процентів, то базовий період строк (період), протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати проценти за користування кредитом, (у цьому випадку становив 14 днів), який він сам обрав при заповненні заявки на отримання грошових коштів. Строк кредитування строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в цьому випадку складав 300 днів). За таких обставин, при заповненні заявки на отримання грошових коштів відповідач сам обрав базовий період, а саме, 14 днів, протягом якого він буде сплачувати проценти. Отже, позивач законно нарахував проценти за користування кредитом. Крім того, відповідно до наданого розрахунку вбачається, що позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень ст.625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору. 

У судове засідання учасники справи не з`явилися, Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно належним чином шляхом направлення судових повісток. За таких обставин, відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в фактично неоскарженій частині, тобто в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29 500 грн, що відповідає засадам диспозитивності цивільного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції (в частині стягнення суми процентів за користування кредитом) відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 05 квітня 2023 року між ТзОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття кредитної лінії №1184-2009, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 29 500 грн, строком на 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена процентна ставка 1,20% у день, стандартна процентна ставка 1,50% у день. 

Враховуючи порушення відповідачем умов договору, станом на 20 березня 2024 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 165 436 грн, із яких: 4 425 грн прострочена заборгованість з комісії за видачу кредиту, 29 500 грн прострочена заборгованості за тілом кредиту та 131 511 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме, часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 17 936 грн за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 147 500 грн. Отже, до стягнення було заявлено 29 500 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту та 118 000 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, що загалом становить 147 500 грн. 

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законами України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини першої цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, частини першої ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору в розділі «Підписи сторін».

Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 

Відповідно до п.7 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. 

Відповідно до п. 6 частини першої ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Матеріали справи містять докази про зарахування на рахунок відповідача, який ним був особисто внесений до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора, коштів в розмірі 29 500 грн за договором від 05 квітня 2023 року №1184-2009.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення в частині стягнення заборгованості за процентами, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне.

За змістом частини першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень частини першої ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19.

Згідно з частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу частини першої ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Із урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність вказаного вище договору про відкриття кредитної лінії №1184-2009 між відповідачем та ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо недійсності такого договору, є безпідставними.

За приписами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 зроблено висновок, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про відкриття кредитної лінії. Зазначений договір недійсними не визнано.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша ст. 599 ЦК України).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в позику коштів зі сплатою процентів за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

Із огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії від 05 квітня 2023 року №1184-2009, а тому з нього на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» правомірно стягнута заборгованість за наданим тілом кредиту.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною першою ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Як вже зазначалося вище, в силу положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини другої ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п.4.6 укладеного сторонами договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму виданого кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі до дня фактичного повернення всієї суми за ставкою 1,50% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії договору, за виключення строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою. 

Згідно пункту 4.9 цього договору строк кредитування, тобто строк на якій надається кредит, становить 300 календарних днів із моменту перерахування кредиту. Дата повернення, виплати кредиту 29 січня 2024 року, строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного його виконання.

Пункт 4.11 договору передбачає, що орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 166 675 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. 

Таким чином, з матеріалів справи вбачається та відповідачем не спростований факт підписання кредитного договору від 05 квітня 2023 року №1184-2009, отримання кредитних коштів на визначений ним рахунок та користування кредитом, не внесення відповідачем жодного платежу на погашення боргу,  наявні підстави для стягнення заборгованості за договором у сумі 147 500 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 29 500 грн та заборгованості за процентами 118 000 грн, враховуючи також застосування позивачем до відповідача програми лояльності щодо зменшення кредитної заборгованості за нарахованими процентами.

Між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов отриманого ОСОБА_1 кредиту. ОСОБА_1 належним чином повідомлений про те, що у разі надання йому кредиту, він, відповідно до умов договору споживчого кредитування, зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір та порядок їх нарахування були визначені в умовах договору та в паспорті споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомився та без заперечень підписав.

Отже, позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі.

Підсумовуючи викладене вище, суд першої інстанції зробив правильні висновки з установлених обставин, а також правильно застосував чинні норми закону, які регулюють спірні правовідносини.

Суд першої інстанції правильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором. Цей розмір відповідачем не спростований.

Посилання скаржника на безпідставне нарахування процентів, як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання із застосуванням ст.ст.625,1048 ЦК України є помилковими, оскільки правовідносини між сторонами узгоджені договірними зобов`язаннями.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне нарахування, колегія суддів їх відхиляє на підставі обізнаності, погодження сторонами умов договору, яким передбачена стандартна процентна ставка (п.4.6 договору).

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: