ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/2281/25
2/0187/224/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2026 р. селище Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Неймак М.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів з позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
В С Т А Н О В И В:
29.12.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стребіж А.О. із позовною заявою до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів з позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.08.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був укладений шлюб. У сторін від спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син – ОСОБА_3 . 13.12.2022 рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. 
07.11.2022 Петриківським районним судом Дніпропетровської області у справі №187/1192/22 був виданий судовий наказ, яким було стягнуто з боржника ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь стягувачки ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26 жовтня 2022 року і до повноліття дитини.
З моменту розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до 24.09.2024 року  ОСОБА_3 проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому ОСОБА_1 весь час активно приймав участь у вихованні та утриманні ОСОБА_3 .
З 24.09.2024 року  ОСОБА_3 (за бажанням останнього) постійно проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 продовжила проживати за адресою: АДРЕСА_3 .
Після переїзду ОСОБА_3 від матері до батька, ОСОБА_4 змінив школу та з листопада 2024 року навчається у Комунальному закладі ліцей № 44 Кам`янської міської ради.
Позивач зазначає, що з 24.09.2024 одноособово виховує та утримує сина ОСОБА_3 , в той час як ОСОБА_2 в утримані та виховані сина не приймає участі.
Оскільки раніше судовим наказом аліменти на утримання сина були стягнуті з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , позивач зазначив, що ОСОБА_2 обіцяла подати заяву про закінчення виконавчого провадження, однак на момент подачі позову до суду виконавче провадження №71040810 знаходиться на виконанні Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та не закінчене.
Враховуючи викладене, позивач просить суд:
1. Припинити сплату та стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь стягувачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.09.2024 року.
2. Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, починаючи з дня звернення до суду.
3. Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати.

28.01.2026 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження.
25.02.2026 до суду від представника відповідача адвоката Горобець Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд:
- позовну вимогу про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 — задовольнити частково, а саме припинити стягнення аліментів з позивача саме з 07.10.2024.
- позовну вимогу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 задовольнити частково, встановивши їх розмір у виді 1/8 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування відзиву зазначає, що відповідачка визнає, що з 07 жовтня 2024 року дитина проживає разом з батьком, а тому не заперечує проти задоволення позовної вимоги про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина саме з 07 жовтня 2024 року. 
Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина відповідачка зазначає про таке, що вона працює в Департаменті патрульної поліції та її середньомісячний дохід становить 34 000,00 грн., з цього доходу відповідачка щомісяця сплачує кредит за квартиру за адресою: АДРЕСА_4 у розмірі 4270,00 грн. та 2437,06 грн.відсотки за кредит (розмір відсотків динамічний). Також раз на рік, відповідачка сплачує страховий платіж за ризики, пов`язані з предметом іпотеки – вищезазначеною квартирою. Також, відповідачка має матір, ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою, особою похилого віку (у березні 2026 виповниться 70 років) та проживає на території Польщі, орендує там житло, та на виконання вимог ст. 202 Сімейного кодексу України щомісяця надає своїй матері матеріальну допомогу. Окрім того, відповідачка добровільно сплачує аліменти на картку дитини в середньому 2500,00 грн. У щомісячні витрати відповідачки також входять витрати на комунальні послуги, що в середньому становить 3 000,00 грн. (4000грн. взимку, 2000,00 влітку). Зазначає, якщо з місячного доходу позивачки відняти витрати (кредит з відсотками), то вийде приблизно 11 000,00 грн. на прожиття відповідачки в місяць. Також зазначає, що відповідачка сплачує кредит та утримує свою непрацездатну матір, та має інші витрати, то сплата аліментів у розмірі 8500,00 грн. буде становити надмірний фінансовий тягар для відповідачки. Крім того, представник відповідача звертає увагу, що згідно Сімейного кодексу України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину, то позивачем не доведено, що він витрачає на дитину також 8500,00 грн. в місяць та не доведено, що дитина потребує 17 000,00грн. в місяць. Відповідачка вважає, що 1/4 частина з зазначеної вище заробітної плати буде суттєво перебільшувати суму витрат на дитину щомісячно, та надасть змогу позивачу зловживати коштами. Крім того, позивач проживає в будинку, що набутий під час шлюбу та не витрачає кошти на оренду будинку. Враховуючи зазначене вище, позивачка згодна сплачувати аліменти на дитину 4250,00 грн. в місяць, що буде становити 1/8 частину заробітку відповідачки.
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2026 за клопотанням представника позивача адвоката Стребіж Анни Олегівни витребувано від Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відомості щодо наявності актового запису про дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ). Витребувана інформація надійшла на адресу суду 30.04.2026.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2026 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник відповідача заперечувала часткового проти задоволення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , в розмірі частки від заробітку (доходу) та вважає справедливим встановивши розмір аліментів у виді 1/8 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку посилаючись на обствини встановлені в судовому засіданні.
В судовомо засіданні, за клопотанням предстанвика позивача, в присутності психолога, опитано неповнолітнього  ОСОБА_6 , який пояснив, що до ІНФОРМАЦІЯ_6 він постійно проживав з мамою в м. Дніпро та після їх сварки з матір`ю він переїхав для постійного прожитвання до батька в с. Єлизаветівка, де почав постійно проживати з 10.10.2024. З вказаного періоду він перебуває на повному утриманні батька. Мати декілька разів надсилала йому кошти на свята, зокрема на день народження. Його бабуся ОСОБА_5 , є пенсіонеркою, проживає на території Польщі та працює в місцевому університеті викладачем. Йому відомо, що його мати надсилала бабусі кошти отримані від оренди квартири, яка належить бабусі. 

Суд, заслухавши доводи сторін та дослідивши наявні у справі докази встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Дніпровським віддлом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2022року (справа № 187/977/22, провадження №2/0187/338/22) розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Судовим наказом Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 у справі №187/1192/22 стягнуто з боржника ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь стягувачки ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26 жовтня 2022 року і до повноліття дитини. 
Згідно інформації, яка міститься в автоматизованій системі виконавчих проваджень Міністерства Юстиції в проваджені Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №71040810; дата відкриття: 14.02.2023; стягувач: ОСОБА_2 , боржник: ОСОБА_1 . На момент подачі позову виконавче провадження №71040810 не завершене.
Отже, судом встановлено, що з батька  ОСОБА_1  на користь матері  ОСОБА_2  стягуються аліменти на утримання дитини на підставі вищевказаного судового наказу, який набрав законної сили.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
Згідно із частиною 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Отже, закон передбачає можливість звільнення особи від сплати аліментів.
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків, та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18)).
Тлумачення приписів статті 179 СК України дає підстави зазначити, що аліменти це кошти особливого призначення, їх належить використовувати для потреб дитини. На одержувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням необхідно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема, потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Одержання аліментів на дитину тим з батьків, з яким дитина не проживає, не відповідає її інтересам і не забезпечує розпорядження аліментами виключно за цільовим призначенням.
Сторони визнають та матеріали справи свідчать про те, що неповнолітній ОСОБА_3 мешкає з 07.10.2024 разом з батьком за адресою:  АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом про фактичне проживання від 22 грудня 2025 року та характеристикою навчального закладу.
Стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за умови, що дитина зареєстрована та проживає з ним, і перебуває на його повному утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц, провадження №61-3738св22, від 22 листопада 2022 року у справі №188/1029/19, провадження №61-11986св20, від 12 травня 2023 року у справі №686/12480/22, провадження №61-12518св22.
З урахуванням предмета спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц (провадження №61-3738св22).
Враховуючи, що дитина мешкає разом із батьком, знаходиться на його повному утриманні, тому наявні підстави для припинення стягнення аліментів на підставі судового наказу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 у справі №187/1192/22.
Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати, яка встановлена судом як день з якого  ОСОБА_7 перебуває на утриманні позивача, тобто з 07.10.2024.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .
Як вже зазначалось судом, згідно зі статтями 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд виходить з принципу захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалась обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батьків.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як на підставу зменшення заявленого позивачем розміру аліментів відповідачка та її представник посилаються на відповідні обставини.
Так, згідно копії довідки про доходи № 209, відповідачка працює інспектором в Департаменті патрульної поліції та її дохід за період за 2025 рік становить 466801,71 грн.
Відповідно до копії договору іпотеки відповідачка щомісяця сплачує кредит за квартиру за адресою: АДРЕСА_4 у розмірі 4270,00 грн. та 2437,06 грн. відсотки за кредит, що підтверджується копією кредитного договору та договору іпотеки, а також квитанціями про оплату. 
Відповідно до договору страхування та квитанції до платіжної інструкції відповідачкою сплачено страховий платіж у розмірі 2952,00 грн., який сплачується один раз на рік.
Крім того, на підтвердження щомісячних витрат, в які входять витрати на комунальні послуги, надано копії рахунків за електроенергію на суми 2557,44 грн., 1978,56 грн. 4384,80 грн., 5885,12 грн., 5660,16 грн. та 6931,72 грн.
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини матеріального становища відповідача, зокрема відомості про отриману нею заробітну плату та здійснення нею платежів за кредитним договором і комунальними послугами, суд приходить до переконання про безпідставність твердження представника відповідача про те, що сплата аліментів у розмірі 8500,00 грн., що становить частину її заробітку буде становити надмірний фінансовий тягар для неї.

Судом встановлено, що відповідач має матір ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім відповідача, ОСОБА_5 має сина ОСОБА_8 , 1985 р.н. 
Відповідачка, зазначає, що щомісяця надає своїй матері матеріальну допомогу та надала квитанції про здійснення платежів за період з листопада 2025 по січень 2026 року включно на загальну суму 45050 грн., де отримувачем вказано ОСОБА_5 , а платником – ОСОБА_2 . Призначення платежу зазначено: «Переказ власних коштів. Допомога мамі».
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 2164718,07 грн., а також їй належить 9/72 частка в будинку, за адресою: АДРЕСА_5 загальною вартістю 6040217,59 грн. 
Таким чином, судом встановлено, що відповідач має матір, ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою, особою похилого віку та проживає на території Польщі. Однак, відповідачем не надано відомостей які можуть достовірно вказувати, що її мати потребує матеріальної допомоги, тому до твердження відповідача про те, що на виконання вимог ст. 202 Сімейного кодексу України щомісяця вона надає своїй матері матеріальну допомогу суд відноситься критично та вважає його таким, що не доведено належними та достовірними доказами. 
З огляду на відсутність відомостей про матеріальне становище ОСОБА_5 надані відповідачем квитанції про здійснення платежів за період з листопада 2025 по січень 2026 року включно на загальну суму 45050 грн. не можуть свідчити про те, що мати відповідача потребує матеріальної допомоги.
Отже, витрати на існуванні яких наполягає відповідач не мають визначального значення для відступу від прийнятого порядку визначення розміру аліментів при стягненні їх в частці від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно копії квитанцій від 29.10.2025, 06.12.2025, 25.12.2025 та 10.02.2026 відповідач перерахувала ОСОБА_9 всього 6994 грн. 
Суд наголошує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та саме на батьків покладено відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України та забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, враховуючи однаковий обов`язок батьків утримувати дитину до повноліття незалежно від того чи проживають вони із дитиною, керуючись основоположним принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
В судовому засіданні представником позивача заявлено про подання доказів витрат, пов`язаних з розглядом справи відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України
Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 206, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів з позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити повністю.
Припинити сплату та стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь стягувачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07 жовтня 2024 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі (одна четверта) частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, починаючи з 29 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) на користь держави.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 );
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ).
Повне судове рішення складено 11.06.2026.

Суддя В.О. Говоруха